deres Indre sn paa levende Dyr megel iøinefaldende uregelmæssig Bmub lyserød Pig. 



meotansamling, som ganske Fattes hos Pseodomma og b riser, ;tt de dog her virkelig 



(tangere ialfnld som el 81ags Lysfomemmelsesorgan. Dette Pigmenl er imidlertid iiir»ci 

 Bygligl og forsvinder megel korl Tid efteral Ezemplarel er kastet pau spiritu • Fi ■■ 

 Fm tamme bos Pseudomma afvige Øinene hoa nærværende Båyside ogsaa derved, al de 

 ikke are sammensmeltede med binanden, men fuldstændig adskilte, skjøndl stødende tæl 

 op meid binanden i Midten, De ere af triangulær Form med den ydre Rand næsten 

 lige og parallel med Kroppens Axe samt dannende med den ligeledes lige forreste Rand 

 en ossslen rei Vinkel; den bågeste og længste Rand er skjæv og svagt indluigtei i Mul- 

 ten; den inderste Ende smalt tilniiidet. [ngen Tænder lindes i Hauden sum lios Pseu- 

 domma: derimod bemserkes oventil nær den forreste Raud et lidet knndeformigl Frem- 

 spring. Tilsammen vise Øiuene sig (se Fig. 2 og 22) som en foran Panderanden fr< m« 

 skydende og Basis af Antennerne dækkende tirkaniet, i Enden lige atskaaren pladeformig 

 Odbredning, der til 8iderne ikke rager ud over Rygskjoldet. Ved nøiere Undersøgelse 

 kunde paa Spiritnsexemplarei (Fig. li) lieiiuerkes i det Indre af Oieplademe tallige mor- 

 ken eller mere opake Pleder, -om synes at være Eiiderne af de oblitererede Synsrier- 

 ver. der imidlertid ikke lier synes at frembyde den regelmæssige radialte Anordning som 

 hos Pseudomma. 



!>'• øvre Antenners Pedunkel (Fig. 4) er særdeles kort og tyk, neppe længere 

 eml Rygskjoldets halve Brede fortil. Dens iste Led er usædvanlig kort og gaar udåd 

 ud i en med eilierede Horster besat smal konisk Fortsats. 2det Led er endnu kortere 

 Og tagei sig kun ud som en smal Ring mellem Iste Og sidste Led. 3die Led er del 

 Btørete Bf alle og længere end ile 2 øvrige tilsammen, 4kantet, ubetydeligt længere end 

 bredt, med en Rad af 16 — 18 eilierede Horster langs den indre Kant (bruden de sædvan- 

 lige fra det indre Hjørne udgaaende. Den skjælformige med de 5 divergerende Høre- 

 børster besatte Fortsats mangler heller ikke her paa den øvre Side nær Enden. AfSvø- 

 lierne er den ydre betydelig hengere end den indre og forsynet ved Basis med et storl 

 Antal baandformige bøiede Lugtepapiller, bvoraf enhver er Cæstet til et særskilt lidet Led. 

 Bvøberoes nøiagtige Længde formaar jeg imidlertid ikke med Hestemthed at augive, da 

 de altid blive delvis afbrækkede ved [ndfangningen af Exemplarerne. 



De oedre Antenners Basal del (se Fig. 5) er af sædvanlig Form, tyk og plump, 

 ii 3 paa den nedre Bide lydeligl adskilte Led, hvoraf «let sidste udåd ved 

 Roden af det bladdannede Vedhæug danner en temmelig stor skjælformig Fortsats. der 

 ogsaa. naar Dyrel Bees ovenfra (Fin. '„' ■ ■ viser sig ragende frem paa hver Bide af 



de rudimentære Øine. Det bladdannede Vedhæug (se Fig. 5) er temmelig stort, omtrent 

 dobbel) Baa langt Bom de øvre Antenners Pedunkel og omtrent '.'• (lange sau langt som 

 bredt. Af Form er det smalt ovalt eller oæsteo lineært, bredesl nær Basis og lidt af- 

 smalnende mod Enden, der er noget skjævt afskaaret i Retningen indenfra udåd. Dets 



