99 



De ovre Følere (Tab. IV, Fig. 1) er betydelig 

 længere end hos Hunnen og, lige udstrakte, omtrent 

 saa lange som Forkroppen og «Præabdomen» tilsam- 

 men. Skaftet .skiller sig ikke væsentligt i sin Byg- 

 ning fra samme hos Hunnen, hvorimod begge de ter- 

 minale Vedhæng er kjendelig forskjellige. Det blad- 

 formige Vedhæng er forholdsvis betydelig storre og 

 mere forlænget, omtrent 4 Gange saa langt som 

 bredt, eller paa det nærmeste af samme Længde 

 som de to sidste Led af Skaftet tilsammen. For- 

 øvrigt viser det den samme characteristiske tætte, 

 kostformige Børstebesætning som hos Hunnen. Svø- 

 ben er særdeles .stærkt forlænget, mere end dobbelt 

 saa lang som Skaftet og stærkt afsmalnende mod 

 Enden. Den er sammensat af 17 vel begrændsede 

 Led, hvoraf det Iste egentlig repræsenterer 3 med 

 hinanden sammensmeltede Led. De 9—10 første 

 Led er stærkt opsvulmede i %\i ydre Parti og her 

 besatte med en tæt Krar.as af yderst fine gjennem- 

 sigtige Sandsebørster. De ydre Led bliver efter- 

 haanden overordentlig tynde og forlængede; dog er 

 sidste Led noget kortere end de umiddelbart fore- 

 gaaende. 



De nedre Følere (se Tab. I, Fig. 3) er af hele 

 Legemfets Længde, Halegrenené iberegnede, og ud- 

 mærker sig især ved den overordentlig tynde og 

 forlffengede, af talrige korte Led bestaaende Svøbe, 

 dei- iahnindelighed er lige bagud rettet. Derimod 

 slaller Skaftet sig (se Tab. IV, Fig. 2) kun lidet fra 

 samme hos Hunnen. Dog er dets sidste Led noget 

 tykkere og mangler de lange Fjærbørster, der hos 

 Hunnen udgaar fra Enden, i hvis Sted der blot fin- 

 des nogle meget fine Haar. 



Kindbakkerne og Overlæben viser fuldkommen 

 samme Udseende som hos Hunnen. 



Ogsaa de 2 Par Kjæver (Fig. 3 og 4) er hyg- 

 gede paa samme Maade som hos Hunnen; men begge 

 Par er forholdsvis mindre og har navnlig Tygge- 

 lappene meget svagere udviklede samt kun forsynede 

 med yderst smaa, simple Borster. 



Branchialfødderne (Fig. 5) har den egentlige 

 Stamme, eller Endopoditen, betydelig svagere ud- 

 viklet end hos Hiiunen og neppe overragende Exo- 

 poditen. Ogsaa er de paa den fæstede Børster kor- 

 tere og alle af ens Udseende, uden at de i Spidsen 

 fæstede udmærker sig ved en paafaldende Længde. 

 I Modsætning hertil er saavel Exopoditen som Epi- 

 poditen særdeles store og deres Gjellestructur endnu 

 mere udpræget end hos Hunnen. 



Bagkroppens Svømmefodder er idethele kraf- 

 tigere udviklede end hos Hunnen (se Tab. I, Fig. 3), 



The superior antennæ (Pl. IV, fig. 1) are con- 

 siderably longer than in the female, and when 

 straightly extended are about as long as the 

 anterior division of the body and the præabdomen 

 taken together. The peduncle does not particul- 

 arly distinguish itself in structure from that of 

 the female while, on the other hand, both the 

 terminal appendages are perceptibly difi'erent. The 

 lamelliform appendage is, relatively, considerably 

 larger and more prolonged, about 4 times as long 

 as it is broad, or nearly of the same length as 

 the two last joints of the peduncle together. It 

 exhibits otherwise the same characteristic, close, 

 brush-like, bristly armature as in the female. The 

 flagellum is particularly greatly prolonged, more 

 than twice as long as the peduncle, and is greatly 

 narrowed towards the extremity. It is composed of 

 17 well-defined joints, of which the first one really 

 represents 3, which are coalescent with each other. 

 The 9 — 10 first joints are greatly thickened in their 

 outer portion, and are here covered with a close 

 wreath of estremely fine, transparent sensory bristles. 

 The outer joints become gradually extraordinarily 

 slender and prolonged; but the last joint is some- 

 what shorter than the immediately preceding ones. 



The inferior antennæ (see PI. I, fig. 3) are as 

 long as the entire body, the caudal rami included, 

 and are especially distinguished by the extraordi- 

 narily slender and prolonged flagellum, consisting of 

 numerous short joints, which is usually directed 

 straight backwards. On the other hand the peduncle 

 (see PI. IV, fig. 2) distinguishes itself only little 

 from the same part in the female. Still its last 

 joint is somewhat thicker, and is without the long 

 plumose bristles which, in the female, issue from the 

 extremity ; in place of them there are only foiind a 

 few very fine hairs. 



The mandibles and upper lip exhibit exactly 

 the same appearance as in the female. 



The 2 pairs of maxillæ- also (fig. 3 and 4) are 

 constructed in the same manner as in the female; 

 but both pairs are relatively smaller, and have, 

 especially, the masticatory lobes much more faintly 

 developed and only furnished with extremely small 

 simple bristles. 



The branchial feet (fig. 5) have the stem-proper, 

 or endopodite, considerably fainter developed than 

 in the female, and scarcely reaching beyond the exo- 

 podite. The bristles attached to it are also shorter 

 and all alike in appearance, without those attached 

 to the point distinguishing themselves by any re- 

 markable length. In contrast herewith the exopo- 

 dite as well as the epipodite are particularly large, 

 and their gill-structure more distinguished than in 

 the female. 



The swimming feet of the posterior division of 

 the body are altogether more powerfully developed 



