17 



Stemmen, der ubarmhjertigt hvisker sit forheksende: Du eller 

 jeg — en af os maa blive paa Pladsen! Thi Afrika kender ikke 

 til nogen Halvhed. Der findes blot det kategoriske: enten — 

 eller. 



Det er de ubegrænsede Muligheders og store Overraskelsers 

 Land. De største Yderligheder lige op ad hinanden: Kulde og 

 Varme, Lys og Mørke, Sletter og Bjerge, bebygget og ube- 

 bygget Land. Ingen Overgange. Alt griber pludseligt, haardt 

 og skarpt ind i hinanden. 



Men den, som én Gang har faaet Vildmarken i Blodet, 

 har levet dens Liv, kæmpet dens Kampe og nydt dens Glæder, 

 han er fortabt. Thi han længes tilbage med en Længsel, som 

 intet kan stække, med en Styrke, som vokser, jo større Af- 

 standen er. 



Fra Begyndelsen var Vildmarken og i Vildmarken Menne- 

 sket. Men i Tidens Løb blev den ganske glemt, som om den 

 aldrig havde eksisteret. Der var saa meget andet, der lagde 

 Beslag paa ens Tanker. Dannelse, Kultur, Fremskridt betød 

 alt. Oprindelsen intet. 



Men den er der endnu. Barsk, ubændig, hemmelighedsfuld 

 ligger den der med alt sit stridende Liv, med hele sin Tilvæ- 

 relse paa godt og ondt. Med Drømme, som ingen har tydet, 

 og et Sprog, som ingen har talt. 



Det er først i Nutiden, at man har begyndt at søge tilbage 

 til Oprindelsen og genopdage Vildmarken. 



