30 



hans gæstfri Hjem, beliggende paa et lille Næs i Søen, tilbragte 

 vi nogle ganskevist hyggelige, men alligevel højst ufrivillige 

 Ventedage. Vi kunde imidlertid takke ham for, at de ikke blev 

 ved i det uendelige, men blev holdt indenfor en rimelig Grænse. 

 Imod Forventning var nemlig intet ordnet til Ekspeditionens 

 videre Fremme. Skønt den professionelle Jæger havde været 

 der lang Tid i Forvejen netop for at lægge alt tilrette, var 

 Sporene af hans Virksomhed lig med Nul. Ingen Biler, ingen 

 Bærere. Og dog havde han bedyret, at alt var klappet og klart, 

 da vi forlod Nairobi. Vi havde endvidere regnet med at kunne 

 befordre hele Safarien (Karavanen) per Bil til M'barara, maaske 

 endog til Kabale. Det var allerede ordnet og skulde gaa saa 

 let, havde han sagt. Nu viste det sig, at Lastbiler kun kunde 

 naa frem til Masaka, og selv det var vanskeligt paa Grund af 

 de svage Broer, I bedste Fald kunde man fortsætte med en lille 

 Ford. 



— Har De sagt Besked om Bærere i Masaka? 



— Nej. 



— Har De tænkt paa Posho (Mad), Ris, Skillemønt — 

 og tusind andre Smaating, som hører til daglige Fornøden- 

 heder ? 



— Nej. 



Det var en daarlig Start. Takket være Myndighedernes 

 Imødekommenhed gik det dog altsammen lidt efter lidt i Or- 

 den. Men der var en, som ikke forblev længe i Ekspeditionens 

 Tjeneste, og det var Jægeren. Han havde drevet det for vidt 

 i sin fuldstændige Mangel paa Fremsyn og Tilsidesættelse af 

 de simpleste Pligter — for slet ikke at tale om andre af hans 

 Meriter. Og han vendte hjem, hurtigere end han nogensinde 

 havde tænkt sig. Thi det er bedre at være alene i Vildmarken 

 end sammen med Folk, man ikke kan stole paa. 



Allerede i Masaka udfyldtes hans Plads af en derboende 

 ^^ybygger, Mr. Carr, som beholdt Bestillingen lige til Irumu. 

 Det var en typisk Britte, senet, haardfør, ligefrem og rask til 

 alt, hvad der smagte af Eventyr. Han havde fuldstændig Ele- 

 fantdille. Blot man nævnte Navnet paa disse Tykhuder, lyste 

 hans Øjne som to Glædesblus. Han blev os imidlertid en hyg- 

 gelig og paalidelig Kammerat, som vi aldrig kom til at for- 

 tryde, at vi havde taget med. 



