39 



Hurtighed er det trukket sammen, og et voldsomt Skybrud be- 

 gynder, efterfulgt af Lyn og rullende Torden. I Løbet af et 

 Øjeblik er vi pjaskvaade. 



Strenge Herrer plejer imidlertid ikke at regere længe. Lige- 

 saa pludselig, som den er brudt løs, hører Regnen op, og vi 

 fortsætter henimod Bøflerne, der har søgt Læ under nogle 

 tætte Træer. 



Krybende paa Hænder og Fødder bugter vi os frem gennem 

 det vaade Græs og har dem snart indenfor Skudvidde. 



Da bliver den nærmeste Tyr urolig, stikker Mulen i Vejret, 

 vejrer og stirrer længe i Retning af os. Det er tydeligt, at den 

 har faaet Færten af os. De andre følger dens Eksempel og gør 

 Mine til at vende om. Deres Kroppe er som blanktpoleret 

 Ibenholt efter Regnen, og Mulerne skinner graablaa. De væl- 

 dige Horn, som hos den afrikanske Bøffel dækker Panden lige 

 ned til Øjnene, bidrager til at gøre Dyret til Inkarnationen af 

 ubændig Styrke. Bøffelen er en af Vildmarkens mest impone- 

 rende Beboere. Mennesket synes pludselig saa lille og hjælpeløst 

 overfor al denne utæmmede Styrke. Næven griber uvilkaarlig 

 fastere om den dobbeltløbede Riffel, medens den Haand, der er 

 fri, føler efter, om Reservepatronerne sidder let tilgængelige i 

 Bæltet. 



Saa knalder det. Hjorden gør lynsnart omkring og sætter 

 afsted i Galop. Snart er den forsvundet mellem Buske og højt 

 Græs. Men et tydeligt Blodspor viser, at Tyren er saaret. 



Vi maa efter den. En skamskudt Bøffel er ikke til at spøge 

 med, jeg personlig har i saa Henseende ret ubehagelige Erfa- 

 ringer. De har den kedelige Vane pludselig at vige af fra deres 

 eget Spor, vente i et tæt Krat og saa falde den forfølgende Jæ- 

 ger i Ryggen. Thi angribe gør de næsten altid, hvis Kræfterne 

 strækker til. 



Denne her beredte os imidlertid ikke større Vanskeligheder. 

 Efter at have fulgt dens Spor en kort Tid fandt vi den meget 

 rigtig i et Buskads, men ude af Stand til at gøre nogen Ulykker. 

 Den skævede ganskevist arrigt til os, men en Kugle i Panden 

 satte en Gang for alle et Punktum for dens Tilværelse. 



Nu dukkede Førerne frem igen. De havde forsigtigt holdt 

 sig i Baggrunden, saa længe Jagten stod paa, men gik nu gra- 

 vitetiske og selvbevidste hen til det faldne Dyr, da det ikke mere 



