Et Forord til en Bog som denne vilde imidlertid mangle 

 noget, hvis det ikke tillige indeholdt nogle Linier, der gav Ud- 

 tryk for Taknemmelighed. Ikke fordi Skik og Brug kræver 

 det, — det kan man sætte sig ud over, — men paa Grund af 

 det stærke Ønske, Bogens Forfatter nærer, om at fremkomme 

 dermed. Naar man som undertegnede har nydt saa megen 

 Imjzidekommenhed, vilde det ikke kunne forsvares at forbigaa 

 det i Tavshed. 



Herved beder jeg derfor om at maatte frembære min 

 hjertelige og varmtfølte Tak til alle dem derhjemme, der har 

 understøttet Ekspeditionen og ved værdifulde Gaver mulig- 

 gjort dens Realisation. 



Dette er ikke blot en personlig Tak, men gælder ogsaa alt, 

 hvad der hedder svensk Forskning i fremmede Lande. Thi 

 alle Samlingerne fra Rejsen, der foruden de etnografiske be- 

 staar af cirka looo Pattedyr, 1700 Fugle og loooo Insekter, til- 

 falder Rigsmuseet, hvor de er taget under videnskabelig Be- 

 handling og for Tiden bliver undersøgt og bearbejdet. Om 

 denne Side af Sagen er det selvfølgelig for tidligt at udtale sig, 

 selv hvis det var paa sin Plads her, hvad det ikke er. 



Ligeledes staar Ekspeditionen i stor Taknemlighedsgæld til 

 den britiske og belgiske Regering, til disses Repræsentanter og 

 Kolonialembedsmænd, der med aldrig svigtende Elskværdighed 

 har hjulpet og understøttet os i vort Arbejde. Takket være 

 deres Imødekommenhed lykkedes det ofte at naa frem ad Veje, 

 der ellers vilde have været lukkede, og i det hele taget at gen- 

 nemføre Ekspeditionen til et lykkeligt Resultat efter de Ret- 

 ningslinier, som oprindelig var lagt. 



Tilsidst ønsker jeg i Aanden at trykke mine Rejsekamme- 

 raters Hænder og sige dem oprigtig Tak for al Venlighed og 

 Hjælp og for det gode Samarbejde, der aldrig nogensinde under 

 vort et Aar lange Samvær svigtede. 



Ødet og Ensomheden stiller det indbyrdes Sammenhold paa 

 en haard Prøve paa alle den Slags Ekspeditioner. Der er saa 

 mange Smaating, der kan irritere og forbitre ens Tilværelse. 

 Men det maa være tilstrækkeligt at fastslaa, at den svenske 

 Ekspedition til Centralafrika uden nogensomhelst Rivninger 

 vendte tilbage i samme gode Forstaaelse, som den rejste ud. 



Og hermed er der vist sagt, hvad der skal siges. Den efter- 



