53 



oppe fra tegner sig i Relief mod Vandet. Smaa langstrakte og 

 mørke Tingester laver fine Ridser i Sølvet. Det er Kanoerne, 

 der skal sætte os over. Og paa den anden Side, langt bagved 

 Randbjergene, hæver en imponerende blaadiset Kegle sig mod 

 Himlen: Muhawuras Top. For første Gang er Maalet for 

 vor Vandring i Sigte, og vi betragter Kolossen med Tilfreds- 

 hed og Undren; glade ved allerede at være naaet saa langt 

 tænker vi paa, hvilke Eventyr Bjergene derovre har i Bered- 

 skab til os. 



Jeg kalder paa Kongoni, peger paa Bjergtoppen og forklarer 

 ham, at vi to en skønne Dag skal klatre der op. Han ryster 

 blot paa Hovedet og tror vist, jeg er blevet tosset. Men hvis 



Bw^ana endelig vil, saa og med et Skuldertræk tænder 



han sig en Cigaret og finder sig med Negrenes sædvanlige 

 Ligegyldighed i det uundgaaelige ; han kan jo i hvert Fald 

 hverken gøre fra eller til. 



Nu gaar det nedad igen, og snart staar vi ved Bredden, der 

 er sparsomt bevokset med Papyrus. 



Her venter der os en stor Overraskelse. 



En lyslevende Landsmand, Kommandant Elias Arrhenius, 

 der er i den belgiske Stats Tjeneste og i lang Tid har været 

 ansat ved Kongoarméen, modtager os her med et ægte svensk 

 Haandtryk. Vi vidste jo nok, at han havde faaet Ordre til at 

 følge Ekspeditionen gennem belgisk Omraade. Men da han 

 var gaaet en anden Vej, anede vi ikke, naar vi vilde mødes. 

 Det er saa svært at faa Forbindelse med hinanden og saa let 

 at gaa fejl af hinanden i Afrika. 



Arrhenius fulgte med Ekspeditionen hele Vejen til Albert- 

 søen. Han stillede baade sig selv og sin rige Erfaring fra Kongo 

 til vor Disposition og gjorde derved Ekspeditionen uvurderlige 

 Tjenester. Vi staar i stor Taknemlighedsgæld til ham for den 

 Maade, paa hvilken han overalt lettede os vor Rejse, skaf- 

 fede Bærere og Proviant og med Iver og Interesse støttede 

 vort Arbejde. Og ved Lejrbaalene fik vi et lille Indblik i det 

 afrikanske Afsnit af den store Verdenskrig, dens Sorger og 

 Trængsler, dens Farer og Vanskeligheder. Thi vor Lands- 

 m.and havde personlig deltaget i den med Udmærkelse og havde 

 ligesom Major Weiler været en af de første ved Fronten. Et 

 Skud igennem Lungen og en Række Krigsdekorationer bar han 



