64 



Ba-twa endelig er Pseudo-Pygmæer. De udretter intet Ar- 

 bejde; man er bange for dem og deres Pile og behandler derfor 

 altid de smaa Herrer med en vis nedladende Respekt. 



Kongen i Ruanda kalder Mwami, Med Undtagelse af Ne- 

 gus Negasth i Abessinien er han formentlig den mest magt- 

 fuldkomne af alle indfødte afrikanske Herskere. Lige fra Slut- 

 ningen af det syttende Aarhundrede har Abega Batusi af Bani- 

 ginyafamilien fostret de arveberettigede Konger. 



Til en vis Grad er Mwami en Personifikation af Gud- 

 dommen Imana og har i Statsreligionen, Kubandwa, en vær- 

 difuld Støtte i Forvaltningen af sit Embede. Af alle Ruanda- 

 mænd er han den eneste, der taler direkte og uden Mellemled 

 med Guden. Næstefter Herskeren kommer Medlemmerne af 

 den kongelige Familie, Baniginyas, der i Almindelighed be- 

 klæder Guvernørposter og andre vigtige Embeder i Staten. 



Liangombe er paa samme Tid Kubandwas Ypperstepræst 

 og en æret Mwami. Hans fornemste Hverv er at beskytte 

 Menneskene mod de onde Aander, Bazimu, samt at lede det 

 præstelige Hierarki, Mwanda. Dette bestaar af en Snes for- 

 herligede Helte, af hvilke de større anses for hellige over hele 

 Landet, de mindre blot lokalt. 



Kun Mennesket ejer en Sjæl, der anses for at være slum- 

 rende og passiv indtil efter Døden. Den maa gennemgaa tre 

 forskellige Tilværelsesformer. Den første naas umiddelbart ef- 

 ter Manddommens Indtræden, den tredie derimod først efter, 

 at man er kommet højt tilaars, sommetider først efter Døden. 



Alle Sjæle føres til det hellige Bjerg Muhavura, hvor de 

 dømmes af Binego, Høvdingen over Mandwa, paa Liangombes 

 Vegne og i Imanas Navn. De, der allerede er indtraadt i 

 eller nu bliver optaget i den tredie Tilværelse, faar Lov til 

 at nippe til det velsignede Vinkrus (Ntanga Ya Liangombe) 

 og ryge den berusende Tobak, der for de dødes Skyld vokser 

 paa Toppen af Bjerget og vogtes af et helligt, hvidt Faar. 



De usaliges Aander (Nzigo) kastes derimod i Namlagiras 

 brændende Helvede, hvor de vansmægter i evig Kval. Naar 

 Bjerget rumler, siger de Indfødte, at det er Aanderne, der gør 

 Oprør og forsøger at komme ud. 



Den velsignede Vin og den berusende Tobak paa Muha- 

 vuras Top turde være identiske med Vandet i den lille Kra- 



