70 



Kortene angiver. Den viste sig at være et Yndlingsopholds- 

 sted for Bekkasiner, der baade gav Anledning til en god Sport 

 og smagte udmærket. 



Og i denne ugæstfri Bjergsadel red Ekspeditionen noget 

 over en Uge. Alt, hvad der kom indenfor Skudvidde eller fan- 

 gedes i Fælderne, blev samvittighedsfuldt samlet sammen, for 

 det gjaldt jo om at hjemføre de første nogenlunde fuldstæn- 

 dige Prøver paa disse Bjerges egenartede Fauna. Skraanin- 

 gerne blev derfor systematisk undersøgt og gennemstrejfet, og 

 trods de besværlige Naturforhold gik Arbejdet raskt fra Haan- 

 den. 



Dyrelivet var mindre rigt, end man kunde have ventet, Ar- 

 terne forholdsvis faa og sparsomt forekommende. Af de store 

 firbenede var hovedsagelig Elefanten, Bøffelen, Leoparden, Go- 

 rillaen og Marekatten repræsenteret. Det var især mærkeligt, 

 hvor højt oppe man traf Elefantspor. Et eneste Løvespor blev 

 opdaget i Højde med Bjergsadlen, men det var vel et enkelt 

 omstrejfende Dyr, der blot havde aflagt en flygtig Visit. Fugle- 

 verdenen repræsenteredes af Ravne, Rovfugle, Vævere og Hon- 

 ningfugle foruden de allerede nævnte Bekkasiner. 



Jagten tilfjælds er ualmindelig vanskelig og anstrængende. 

 Bjergskraaningerne stiger stejlt, ofte lodret op mod Toppene og 

 gennemskæres mange Steder af dybe Kløfter. Den til et ene- 

 ste haabløst Virvar sammenfiltrede Vegetation gør, at man ikke 

 kan se mere end nogle ganske faa Fod frem for sig og ofte 

 maa borthugge Luftrødder og Bambusskud for at knibe sig 

 igennem. Under saadanne Forhold lydløst at snige sig ind paa 

 Vildtet er næsten umuligt, og i ni af ti Tilfælde er dette der- 

 for forsvundet, længe før man har faaet set et Glimt af et 

 klippende Øre eller en afskedsvinkende Svans. At følge et 

 Spor er lige saa vanskeligt som trættende, for jo friskere det 

 synes, desto større Forsigtighed maa der iagttages. Vejen kan 

 man jo ikke selv vælge, men maa gaa, krybe eller klatre netop 

 der, hvor Dyret tilfældigvis har travet. Det ender i Reglen 

 med, at Jægeren efter at have kravlet rundt i Timevis har 

 faaet sine Hænder og Fødder saadan indviklet og er kommet saa- 

 dan i Klemme mellem Grenene, at han i det kritiske Øjeblik 

 er ude af Stand til at lægge Bøssen til Kinden, førend det alle- 

 rede er for sent. Dertil kommer den vaade Lerjord, der klum- 



