72 



seligt. Kæmpelobeliernes ranke Lys blev til Gengæld mere al- 

 mindelige. Aabne Pladser med blødt Mos og høj Lyng be- 

 gyndte at dukke frem. Om Eftermiddagen var vi naaet saa 

 højt op, at vi kunde kigge lige ned i Mgahingas tilgroede Kra- 

 ter, ovenfor hvilket en Stump af Sabinios vældige Kindtand 

 stak frem af Skyerne. Da jeg saa paa Barometret, som ikke 

 var konstrueret for slige Højder, havde det snurret halvanden 

 Omgang rundt.^) Saa syntes vi, det kunde være nok for idag, 

 og besluttede at slaa Lejr. 



Der fandtes ikke saa meget jævnt Terrain nogetsteds, at 

 man kunde have lagt en Femøre derpaa. Lejren blev ogsaa 

 derefter: vind og skæv paa enhver Led. D. v. s. nogen egent- 

 lig Lejr kunde der naturligvis ikke være Tale om. Vi havde 

 blot ét Telt med og hver sin Sovepose. Solteltet (det mod Sol 

 og Regn beskyttende ydre Lag) fik Bærerne og Boyerne, selv 

 beholdt vi blot den tynde indvendige Del af det. Med stort 

 Besvær fik vi lavet et Baal, hvorover vi varmede vor Mid- 

 dagsmad: en Daase Konserves. 



Som det saa ofte sker i Bjergegne, klarede det op et Øje- 

 blik lige før Solnedgang. Og her fik vi rigelig Belønning for 

 Dagens Møje og Besvær. 



Det var et vidunderligt Syn. 



Under os rullede hvide Bomuldstotter, belyste fra neden 

 af den synkende Sol. Deres Farve skiftede fra gult og graat 

 til karmoisin og violet. Toppene af Mgahinga og Sabinio stod 

 i en uvirkelig Klarhed. Langt borte stak Mikeno og Karissimbi 

 deres Hoveder op af Skyhavet, sidstnævnte med en blændende 

 hvid Kalot paa sin Nakke, og imellem dem Vissokes noget la- 

 vere og afstumpede Kegle. Mod Syd holdt Skybanken pludselig 

 op. Over dens Rand saa man en Stump af Lavasletten omkring 

 Luhondo-Søen og længere borte Bugoyeskovens mørke Linie. I 

 Ryggen havde vi endelig vor egen Bjergtop, der forekom mærke- 

 ligt nær og foruroligende stejl. 



Havde vi allerede syntes, at det var utilladelig koldt der 

 nede i vor Sadellejr, saa var det dog ingenting imod den Nat, 

 vi nu gik i Møde. Udenfor var Jorden frossen, og i Teltet 



1) Den rigtige Højdemaaler var gaaet itu allerede paa Rejsen 

 fra Europa. 



