78 



Det var et lille, smukt Sted helt nede ved Bredden, dobbelt 

 idyllisk og indbydende varmt efter den raa Bjergluft. Søen 

 havde ganske den samme Karakter som Bunyonyi: hfzlje Skræn- 

 ter, snadrende Ænder og violette Aakander. Og i Kakos Mun- 

 ding prustede Flodhestene som Sildefødninger fra en forhistorisk 

 Verden. 



Den første Morgen mødte jeg en af dem, da jeg gik og 

 spadserede langs Bredden. Som en stor Gris eller en velstoppet 

 Pølse paa fire Ben kom den imod mig i Ro og Mag, gumlende 

 paa Græs, som endnu hang i lange Totter ud af det brede Gab. 

 Det vilde være en Skam at forstyrre den, og da jeg allerede 

 havde skudt en Dagen før, tænkte jeg paa ingen Maade paa at 

 gøre Bæstet Fortræd. Men Stien var meget smal, og vi kom 

 fra hver sin Side. Hverken den eller jeg havde Lyst til at gaa 

 ind i Brændenælderne. Saa bad jeg ham høfligt paa svensk om 

 at gøre Plads. Den gryntede et eller andet til Svar, som jeg 

 ikke forstod, og plirede betydningsfuldt med sine smaa, venlige 

 Griseøjnc, men kom ikke desto mindre luntende lige ind paa 

 mig. Blot nogle faa Meter adskilte os, saa blev jeg gal i Ho- 

 vedet og afFyrede et Skud i Jorden lige for Næsen af Kolossen, 

 i den Hensigt at skræmme den. Der var imidlertid ikke Tale 

 om, at den vendte om; den brasede videre, aldeles fra Vid og 

 Sans, saa nær ved mig, at jeg godt kunde have lagt Haanden 

 paa dens hvælvede Ryg. Og den af os, der til syvende og sidst 

 nok saa kønt maatte ind i Brændenælderne, det var mig. 



Det var imidlertid hverken Ænder eller Flodheste, der 

 havde faaet mig til at opsøge netop denne Egn, men en tosset 

 Historie, der gaar iblandt de Indfødte i Bufumbira om to my- 

 stiske Dyr, Ikimizi og den hvide, blinde Frø. 



Ikimizi skulde være en Mellemting mellem en Løve og en 

 Leopard. Ingen hvid Mand har nogensinde set den og kun faa 

 sorte. Den skal være graa af Farve med mørkere Pletter og 

 Skæg under Hagen. Og det ejendommelige er, at det ordfattige 

 Sprog har et særligt Navn til dette Dyr, som ikke har fjær- 

 neste Lighed hverken med Benævnelsen for Løve, Leopard eller 

 Serval. Ellers laa det nær at antage, at Ikimizicn simpelthen 

 var et stort Eksemplar af en af de sidstnævnte Racer. Sidst var 

 den blevet observeret i nogle Grotter nær ved Søen, men det var 

 allerede længe siden. 



