89 



i forgangne Aartusinder, uberørt af Tidernes Kiv og Menne- 

 skenes ørkesløse Tanker. Hjertet i Naturen, som aldrig ophører 

 at banke for sine Børn, selv om disse kun sjældent lytter 

 til det. — 



Da Olsson og jeg nogle Dage senere forlod Ngoma, var hele 

 Kissenji kommet over for at bivaane vor Afrejse. Midt i den 

 halvnøgne Skare kunde man se nogle groteske Fremtoninger, 

 som havde prøvet paa at europæisere sig. Naturligvis var det 

 Kvinderne, som var faldet for Fristelsen til at pynte sig med 

 saadanne Klædningsstykker som den lille Landsbys indiske Han- 

 delsbod bød paa. Og alle havde antaget samme Mode: en ter- 

 net Bomuldskjole, ovenpaa denne en Chemise, hvis Renhed var 

 af tvivlsom Beskaffenhed, samt omkring Skuldrene et broget 

 Sjal, hvis Farver skreg Ak og Ve til hinanden. Aa, I, den nye 

 Tids Kvinder i Afrika; kan ikke engang I finde jer i at be- 

 holde de gamle Folkedragter, som ganske vist knap kunde kal- 

 des Dragter, men som dog klædte Jeres brune, nøgne Kroppe 

 uendelig meget bedre end alt europæisk, moderne Kram. Hvis 

 I vidste, hvor latterligt I tager Jer ud i denne forfængelige 

 Stads. Behold jeres barbariske Ringe, stik Huller i Læber, 

 Øren og Næse, sno Perlebaand om Lænderne, men forlad ikke 

 Jeres Natur og Sædvaner. Thi Civilisationen stikker ikke i 

 Klæderne. Den bunder i Hjertet. 



Det lod imidlertid til, at Assomani var af en anden Mening; 

 thi han havde meget svært ved at skilles fra sin Hjertenskær, 

 som skiftevis gav ham smægtende Øjekast og stak Fingrene i 

 Næsen lige til tredje og fjerde Led. Ublidt maatte jeg rive 

 ham ud af Fortryllelsen, som ikke blev hævet, før Pigen med 

 Chemisen forsvandt med en muskuløs Bærer, da vi var naaet 

 Halvvejen op til Vulkanerne — hun var nemlig uden videre 

 fulgt med. 



Vort nærmeste Maal denne Gang var Ninagongos Top. 

 Fra Kibati fører en lille, rudimentær Kvægsti omtrent halv- 

 vejs op til Toppen, og en Indfødt, som har taget Monopol paa 

 at være Vejviser, tilbyder sin Tjeneste. Thi temmelig mange 

 hvide drager her forbi, og de mest foretagsomme vil gærne 

 derop. Vanskeligheden bestaar i at faa Bærere. Dels er der 

 koldt paa Højderne, dels beboes disse af onde Aander, som nødigt 

 ser, at noget Menneske kommer og forstyrrer dem. 



