91 



ningsmur omkring Bunden, som er aldeles plan og gennem- 

 skaaret af Sprækker med gule Kanter, mellem hvilke det ryger. 

 I Midten ligger en rund Aabning, og fra dette underjordiske 

 Kighul stiger en stadig Røgsøjle op mod Himlen. Ved vort 

 Besøg var kun den ene Side synlig, thi tætte Taager dansede 

 Ringdans dernede og tog Udsigten bort. O Det hele lignede 

 nærmest et kæmpemæssigt Støberi med en vældig Form i Mid- 

 ten, hvori man nylig havde hældt en glødende Masse, som endnu 

 røg og sydede. 



Med sin tavse Ensomhed, sin isnende Vind og sit uhyggelige 

 Udseende forekommer Stedet som skabt for en Selvmordskan- 

 didat. Er Sindet allerede i Forvejen nedtrykt, bliver det sande- 

 lig ikke lettere i disse Omgivelser. Og har man engang gjort 

 Springet derned, faar man Lov at blive liggende; der er ingen 

 Fare for, at nogen skal springe ud og hente en. 



De Indfødte paastaar, at naar man aftyrer et Skud ned i 

 Krateret, svarer Bjerget. Og virkelig! — en Stund efter at 

 Ekkoet var rullet fra Klippevæg til Klippevæg uden at kunne 

 slippe ud, hørtes en stærk, hvæsende Lyd, og straks derefter 

 væltede Røgen tættere og heftigere frem end før. 



— Saadan altid gøre, sagde Vejviseren, gysende af Kulde. 

 Bjerget ikke synes om at blive forstyrret. 



Men efter næste Skud kom der intet Svar. Der var og blev 

 saa stille som i en Grav. 



Forklaringen paa Fænomenet maa vel søges deri, at Luft- 

 masserne ved det stærke Ekko bringes til at vibrere i en saadan 

 Grad, at Ligevægten mellem de forskellige Luftlag i Krateret 

 forrykkes, og de varme Gasarter, som er nederst, baner sig Vej 

 op for at fylde det tomme Rum, hvorved der frembringes en 

 hvæsende Lyd. Den atmosfæriske Ligevægt forstyrres og gen- 

 oprettes først lidt efter lidt. Men før dette er sket, vil en Lyd, 

 der er ligesaa stærk som den første, ikke formaa at forandre 

 Spændingen imellem Luftlagene indbyrdes. Derfor kom der 

 heller ikke noget Svar paa det andet Skud, der affyredes umid- 

 delbart efter det første. 



For noget over ti Aar siden havde to andre Svenskere staaet 



O Før havde Aabningen Form af et Ottetal, men er efter 

 Fotografi, taget af Barnes, nu rund. 



