104 



det Navn, Du bærer, og det Land, hvor Dine Fædres Vugge 

 stod. Hvor ofte ser man ikke, at Svenskheden i Udlandet er 

 blevet bleg og blodløs. Det er blevet en ren Sport at tale ringe- 

 agtende og nedsættende om Hjemlandet eller i bedste Fald at 

 affærdige det med et ligegyldigt Skuldertræk. Elias! bliv ved, 

 som Du er begyndt, og hold Sverige i Hævd. Pral ikke af det, 

 men omsæt i Handling, det Du føler dybest i Dig, og vis, hvad 

 en sejg Varmlænding dur til. Men hvis det er nødvendigt, 

 saa slaa med Eftertryk Næven i Bordet og lær disse Bagvaskere 

 Mores paa godt gammeldags svensk. Det er Du Mand for, og 

 jeg vilde ønske, at nogle flere af vore Landsmænd derude lig- 

 nede Dig! 



Den sidste Aften i Rutshuru var alle hvide forsamlede 

 paa min Veranda. Det skulde være en Slags Afskedskalas. 

 Arrhenius havde fremtryllet to Flasker Champagne, og af mit 

 eget Medicinforraad maatte jeg tilskyde en Flaske Whisky — 

 den første siden Enteppe. Jeg tror og haaber, at de andre havde 

 det fornøjeligt. Selv kunde jeg ikke lade være med, da det hele 

 var overstaaet, at istemme Filmsfotografens Godnathilsen, der 

 lød kort og godt saaledes: 



— Hvad Fanden skal vi med al denne Civilisation her i 

 Vildmarken ! 



