•107 



nemskar Landskabet paa kryds og tværs og dannede trappetrins- 

 formede Afsatser i det flade Terrain. Men ellers var der intet, 

 der brød Landskabets Ensformighed. 



Og her paa denne gamle Søbund, hvor Edwards og Kiwus 

 Bølger engang mødtes i søsterlig Forening, her havde Dyrene 

 deres Paradis. Vand havde de i Ruindi eller i de sjældent 

 forekommende Vandhuller, og de maatte tage til Takke med 

 det tørre, stive Græs, der syntes utjenligt til Foder, men som 

 ikke destomindre er den yndede Mad, der mætter alle disse 

 sultne Munde. 



Antiloperne er i Majoritet. Enkeltvis, parvis, i Flokke, i 

 Hjorder paa Hundreder. Man kan faktisk ikke gaa et Skridt 

 uden at se nye Hoveder stikke frem. Men Artsrigdommen er 

 ikke stor. 



Her finder vi statelige Vandbukke, Kobus defassa, med en 

 sluttet muskuløs Legemsbygning og Horn som lange Følehorn. 

 Sortgraa og stridhaarede holder de sig helst i Nærheden af 

 skærmende Skovkomplekser. Dér stirrer en Hjord paa nogle 

 hundrede nysgerrige Topi, Damaliscus korrigum ugandæ, mod 

 Fredsforstyrreren. For at kunne se bedre kommer de langsomt 

 nærmere, glinsende brune, krumryggede og med dumme Øjne. 

 Men pludselig vejrer de det tobenede Menneskedyrs modbyde- 

 lige Lugt, og hele Flokken slaar lynsnart over i Galop. Det 

 er ligesom et Væddeløb mellem Heste, hvor Føllene har stort 

 Besvær med at følge med. 



Slanke Kob'er, Adenota kob thomasi, med graciøse, lyrefor- 

 mede Horn daser i Middagsheden. Nu og da rejser et Par 

 Bukke sig for at slaas, saa det knager i Hornene. Letfodede 

 Reedbukke, Redunca redunca wardi, springer højt i Vejret og 

 frembringer en ejendommelig, hvislende Lyd, naar de bliver 

 forskrækkede. De væmmelige Vortesvin, Phacochærus africa- 

 nus centralis kommer løbende i Gaasegang med den krøllede 

 Hale lige i Vejret, eller de roder efter Mad under en eller 

 anden Busk. Og om Aftnerne titter den sky Kratbuk, Trage- 

 laphus scriptus dianæ, frem fra sit Skjul. Hornene snor sig 

 spiralformede fra Panden, og de lyse Striber i Skindet giver 

 én Indtryk af, at Dyret gaar med Sele. Bavianer og Marekatte 

 sladrer Dagens Timer bort i Krattet langsmed Floden. Storke, 



