III 



Betegnelse for slige Herrer. Men den lyder saa grimt, at jeg 

 hellere vil lade være med at skrive den. 



Hvis det er den Slags Folk, der skal være Storvildtjægernes 

 Forbilleder, kan man nemt forestille sig, hvordan der vil komme 

 til at se ud paa Stepperne i Løbet af nogle faa Aar. 



Der er en anden Uskik, der praktiseres i Kongo, nemlig at 

 sende sorte Askaris ud paa egen Haand for at skyde til Pro- 

 viant. En saadan Fremgangsmaade vilde være utænkelig i 

 en britisk Koloni. Det er naturligvis det bekvemmeste for ved- 

 kommende Bestillingsmænd, som derved sparer deres egne Ben, 

 men det er ødelæggende for Vildtbestanden. Thi hvor er Kon- 

 trollen? Antallet af afskudte Patroner, svarer man. Ja, men 

 hvad skulde forhindre Skytten i at svare, at et Dyr maatte have 

 fem Skud, inden det faldt, medens der i Virkeligheden var ned- 

 lagt fem Dyr med hver sit Skud gennem Skulderbladet. 



Og endelig anvendes disse Askaris ofte blot som en Slags 

 Aflivningsredskaber. Den hvide Mand saarer f. Eks. en Bøffel, 

 som gemmer sig i det nærmeste Krat. Det er i et saadant Øje- 

 blik, de er farlige. Men han bliver ganske roligt, hvor han er, 

 og sender sin Askari afsted med en Riffel for at forfølge Blod- 

 sporet og dræbe Dyret. D. v. s. de farligste og mest spændende 

 Øjeblikke paa hele Jagten overlader han til en anden og nøjes 

 selv med, naar det hele er overstaaet, at lade sig fotografere i 

 Heltepositur ved Siden af et Par Horn, en Plads, som den anden 

 burde have indtaget. Vil man ikke selv tage Risikoen ved Stor- 

 vildtjagten, maa man hellere helt holde sig derfra. Thi at 

 ramme en af Vildmarkens tykhudede Kæmper, det er ingen 

 Kunst. Hvem skyder forbi paa en Elefant, naar han sigter lige 

 midt paa Kolossen? Men at ramme den rigtigt, det er ikke saa 

 nemt. Og især koldblodigt at afvente et Angreb, naar ens Liv 

 afhænger af ens Aandsnærværelse og af den sidste, afgørende 

 Kugle, der simpelthen skal stanse den rasende Modstander, hvis 

 man ikke i næste Øjeblik vil blive traadt ned eller sønderrevet. 

 Da er det, det gælder! Og det er først efter den Slags Ople- 

 velser, at man har Lov til at spille Helt; hvis man i det hele 

 taget har det. 



At Vildtbestanden er rigelig kan aldeles ikke tjene til Und- 

 skyldning for et blindt Myrderi. Hvorfor skal man give sine 

 daarlige Instinkter frit Løb ? Hvorfor er der Folk, der ser rødt. 



