"3 



lang Afstand. En Tid var det hans højeste Ønske at nedlægge 

 en Bøffel med et enkelt Skud. Hvorfor det netop skulde være 

 saa morsomt, naar man maatte eksperimentere maaske halvtres 

 Gange, inden det lykkedes, det ved jeg ikke, og jeg ved heller 

 ikke, hvordan det gik. Men der sidder sikkert en god Portion 

 belgisk Bly i Bøffelhjorderne omkring Ruindi. 



At optage Film af denne frygtløse Dyreverden lyder maaske 

 saare simpelt for en uindviet. Men det er det ikke. Gaar man 

 hen imod Dyrene i aaben Mark, staar de ganskevist nok stille 

 et Øjeblik, men de er langt borte, før man har faaet Kameraet 

 i Stilling. 



Det gælder derfor om at finde et godt Sted, helst ved et 

 Vandhul, og der bygge en lille maskeret Græshytte, af hvis Væg 

 kun Objektivet stikker frem. Og saa gælder det om at vente. 

 I Timer, i Dage, ja i Uger. Snart er Lyset ikke godt, snart 

 holder Filmsrullen op netop i det kritiske Øjeblik, hvor et 

 uforsigtigt Kniks i Kameraet er nok til at bortskræmme alt 

 levende i en Kilometers Omkreds. Der er de Dage, hvor Vildtet 

 er mere sky end andre. Og har man faaet en Række gode Bil- 

 leder f. Eks. af en Kob, men ligger og venter paa en Reedbuk, 

 sker det ofte, at netop naar disse mere frygtsomme Dyr kommer 

 ned for at drikke, staar der en gammel Kob nogle Meter fra 

 Objektivet og tager hele Udsigten bort. Hvis man saa bliver 

 ked af at vente og paa en pæn Maade beder den om at fjærne 

 sig, saa gør den det jo ogsaa villigt nok, men den tager de smaa 

 mistroiske Reedbukke med sig. Den, der vil tage Film, maa først 

 og fremmest lære at væbne sig med Taalmodighed. 



I den Henseende var Olsson en Mester. Han havde høstet 

 rige Erfaringer paa Østafrikas Stepper, og han forbandt en 

 jærnhaard Energi med en englelig Taalmodighed overfor Vild- 

 tets Luner. Han opnaaede da ogsaa Resultater, der i sin Slags 

 turde være enestaaende. Man behøver næsten ikke at rejse til 

 Afrika længere. Det er tilstrækkeligt at gaa i Biografen en 

 Aften. 



Det vilde føre for vidt og desuden virke trættende, at lade 

 Læseren følge med paa alle vore Strejftog over Stepperne. I det 

 store og hele gik den ene Dag som den anden. Kun Vildtet 

 vekslede. Og Situationerne var bestandig nye. Lejren var blevet 

 £t Sted, hvor man kun sjældent satte sin Fod. Mens det var 



8 



