122 



bedst at være paa sin Post. Thi i den Leg, der nu begynder, 

 er det Aandsnærværelse og Hurtighed, det kommer an paa. 

 Skyder man for tidligt, kan det være skæbnesvangert. Og ven- 

 ter man for længe, er det maaske allerede for sent. Det gælder 

 om at finde det rette Øjeblik, hvor der er størst Sandsynlighed 

 for, at Kuglen naar et vitalt Punkt, saa Angrebet bliver brem- 

 set. Det er virkelig spændende, og det sætter ens Nerver paa 

 en haard Prøve. 



Hvad der egentlig er Afrikas farligste Vildt, er et Spørgs- 

 maal, der ofte drøftes. Løve, Elefant, Bøffel eller Næsehorn. 

 Nogle mener et, andre hævder med lige saa stor Overbevis- 

 ning det modsatte. 



Det forholder sig vel nok saadan, at de forskellige Dyr ikke 

 reagerer paa samme Maade i forskellige Situationer. Man ved 

 jo aldrig rigtig paa Forhaand, hvor man har dem, og hvad de 

 kan finde paa i det givne Øjeblik. Den ene Gang er de kamp- 

 lystne, den anden fejge. Hvis Kuglen ikke sidder godt, har man 

 al Grund til at vente det første. Men selv efter et Skud, der 

 har ramt de vitale Dele, kan Dyret gaa over til Angreb. En 

 Løve kan f. Eks., selv efter en Fuldtræffer i Hjertet, udnytte 

 Kraften i det sidste Pulsslag op hoppe en halv Snes Meter for 

 saa at lægge sig stendød over sit Offer. Og det hændte mig 

 engang, at en Bøffel, som jeg skød forfra, saa at Kuglen gik 

 ind mellem Øjnene og ud i Nakken bag Hornene, alligevel 

 gjorde omkring, beskrev en lumsk Bue og angreb fra en helt 

 anden Kant, ganske som om den ikke for et Øjeblik siden var 

 blevet knaldet lige i Panden. 



Hvis man alligevel søger at trække en Mellemproportional 

 mellem forskellige Jægeres Erfaringer, tror jeg, Løven gaar af 

 med Sejren, — d. v. s. at af f. Eks. lOO Stykker nedlagt Stor- 

 vildt er den største Procent, der har angrebet i den Hensigt 

 at tilintetgøre Skytten, Løver. Saa kommer Elefant og Bøffel. 

 Og sidst Næsehorn. Min egen Erfaring peger imidlertid be- 

 stemt i Retning af Bøffelen ; jeg har næsten altid haft Be- 

 svær med den, hvad Grunden nu kan være. Det behøver ikke 

 at sige noget. Skønnet er, som sagt, i det væsentlige indi- 

 viduelt. 



Et Kapitel om Dyrenes Paradis syd for Edwardsøen vilde 

 ikke være fuldstændigt, hvis det ikke ogsaa med nogle Ord om- 



