BLANDT VULKANVERDENENS 

 KÆMPER 



(AF GREV NILS GYLD E N STOLPE) 



Da vi ved Daggry den i6. Marts var klare til Opbrud for 

 at tage op til vort fremtidige Operationsfelt i Dalstrøget mellem 

 Mikeno og Karissimbi, hang tunge, sorte Regnskyer over Bjerg- 

 toppene, og Vejret tegnede til at blive alt andet end behageligt. 



Som sædvanlig havde Bærerne naturligvis ikke indfundet sig 

 i et tilstrækkelig stort Antal til den fastsatte Tid. De Førere, 

 der var stillet os i Udsigt, havde heller ikke vist sig. Lidt efter 

 lidt ankom dog yderligere et Antal sorte, og ved Titiden var vi 

 endelig rede til Opbrud og kunde forlade den gæstfri Missions- 

 station i Lulenga for i nogen Tid at nyde det frie og ubundne 

 Vildmarksliv. 



Vejret var nu klaret noget op, saa at blot de høje Toppe af 

 Vulkankæden var indhyllede i Skyer og skjulte for vore Blikke. 

 Vi marscherede først ad kendte Stier til Burunga, som vi alle- 

 rede havde passeret paa Vejen til og fra Kiwusøen. Men lidt før 

 vi naaede vor gamle Lejrplads, drejede vi af i østlig Retning. 

 Kort Tid efter naaede vi en mindre Bæk, der kom fra Mikeno, 

 og som ved den sidste Tids heftige og vedholdende Regnskyl 

 var svulmet betydeligt op. Det voldte os imidlertid ikke større 

 Besvær at komme over den. Det eneste ubehagelige var det is- 

 kolde Vand, der paa det dybeste Sted naaede os til Knæet. 



I den lille Landsby Burunga, der er beliggende paa en større, 

 aaben Slette helt inde ved Foden af Mikeno, og hvorfra vi havde 

 en henrivende Udsigt til hele Vulkanomraadet, gjorde vi et 



