129 



kortere Ophold for at prøve at faa fat i nogle brugbare og sted- 

 kendte Førere, i Stedet for dem som Missionærerne i Njundo 

 havde lovet os, og som stadig glimrede ved deres Fraværelse. 

 I østlig Retning havde vi det vældige Bjergkompleks, som vi 

 satte Kursen efter for, saa længe Tiden tillod det, at udforske 

 dets zoologiske Hemmeligheder. Nærmest tronede Mikeno, hvis 

 stejle og utilgængelige Tinder nu og da skimtedes gennem de 

 hurtigt drivende Skymasser, der syntes at lege en vilter Tagfat 

 med hinanden omkring Bjergets Isse. Lidt længere borte i syd- 

 østlig Retning hævede sig Karissimbis velkendte, regelmæssige 

 Kegle, der i Skæret af den frembrydende Sol lyste hvid af ny- 

 falden Sne. Det saa ud, som om Karissimbi havde klædt sig i 

 en hvid Kappe, der paa sine Steder strakte sig længere ned ad 

 Bjergets Skraaninger. Mod Vest og under vore Fødder laa det 

 brede Dalstrøg, som adskiller det vestlige Vulkanomraade fra 

 det centrale, og dernede fra begyndte hvide Taager at stige op 

 mod Himlen. I Baggrunden skimtedes Namlagira og Nina- 

 gongo. Fra begge disse Bjerges Indvolde fremvæltede graa- 

 hvide Røgmasser, der vidnede om, at de endnu ikke var gaaet 

 til Ro. 



Men Dagen er kort, og vi havde langt igen til den Lejr- 

 plads, vi havde udset os paa det højeste Punkt i Dalstrøget 

 mellem Mikeno og Karissimbi. Vi brød derfor op, da et Par af 

 Landsbyens Indbyggere havde erklæret sig villige til at følge 

 med som Vejvisere. De Indfødte er nemlig i Almindelighed 

 ikke videre begejstrede for at færdes i de højereliggende Bjerg- 

 egne. De frygter den bidende Kulde, maaske ogsaa de onde 

 Aander, der holder til deroppe. 



Saa snart vi havde forladt Landsbyen, gjorde Bærerne et 

 Forsøg paa at faa slaaet Lejr. De forklarede alle som med én 

 Mund, at det vilde være ugørligt at komme videre i Dag. Dels 

 var det efter deres Udsagn umuligt at naa det Sted, hvor vi 

 havde tænkt os at slaa Lejr, mens det endnu var lyst, dels kunde 

 vi ikke gøre Regning paa at finde Vand paa Vejen derop. Men 

 jeg besluttede alligevel at fortsætte endnu et Stykke, thi det 

 indgik ikke i mine Planer at slaa Lejr i Nærhedne af Lands- 

 byen. Adskillige af Bærerne vilde sikkert i saa Fald stikke af. 

 Vandspørgsmaalet generede mig hellerikke. Man maatte sikkert 

 kunne skaffe sig Drikkevand i nogle af alle de Bække og Vand- 



9 



