136 



for disse Forskelligheder. Forøvrigt er Bjerggorillaen ikke saa 

 høj og mere undersætsigt bygget end den vestafrikanske, og 

 Underkæben springer mere frem. Kun et ringe Antal Bjerg- 

 gorillaer er havnet i europæiske Museer. Det naturhistoriske 

 Rigsmuseum havde imidlertid i 1916 faaet nogle smukke Eks- 

 emplarer, som var indsamlet paa Mikenovulkanen af vor Lands- 

 mand, Kommandant Elias Arrhenius, der var i Kongostatens 

 Tjeneste. Efter at være blevet gjort til Genstand for nærmere 

 Undersøgelse viste disse Gorillaer sig i nogen Grad at adskille 

 sig fra dem, der lever paa Sabinio, og de blev derfor af Pro- 

 fessor Einar Lønnberg bestemt som en særlig Race. Da der saa- 

 ledes var konstateret Forskelligheder mellem Sabinio- og Mikeno- 

 Gorillaerne, laa det nær at antage, at der ogsaa paa de øvrige 

 Vulkaner kunde findes lokale Racer. Et af vor Ekspeditions 

 Hovedformaal var derfor at indsamle et saa righoldigt Ma- 

 teriale af Bjerggorillaer som muligt. Takket være den over- 

 ordentlige Imødekommenhed fra den belgiske Stats Side havde 

 vi faaet Lov til at fælde fjorten Eksemplarer af de ellers strengt 

 fredede Menneskeaber. Efter alt, hvad vi havde hørt og læst 

 om, hvor sky og hvor vanskelige at komme nær disse Dyr var, 

 havde vi dog aldrig turdet haabe at nedlægge hele det tilladte 

 Antal. Og vore Forhaabninger skulde ikke blive styrkede, 

 da vi paa Sabinio havde erfaret, hvilke Vanskeligheder der var 

 forbundet med at trænge frem i det uvejsomme Terrain, hvor 

 Gorillaen helst opholder sig. 



Saa en tidlig Morgen — det var den 20. Marts 192 1 — 

 drog jeg og mine to Bøssebærere, Ndundu og Simba, samt nogle 

 Indfødte, der var fortrolige med Egnen, ud fra Lejren i den 

 Hensigt at indsamle Smaafugle. Vi gik i omtrent nordlig Ret- 

 ning og fulgte Mikenos stejle Skraaning. Vi var vel kommet 

 omtrent 500 Meter fra Lejren, da jeg, netop som jeg med 

 min lille Haglbøsse havde skudt en graalig Fluesnapper, hørte 

 en gryntende Lyd fra den tætte Skov foran os. Vi lyttede i 

 spændt Forventning efter, om Lyden skulde gentage sig, thi 

 en af de Indfødte havde tilhvisket mig det ene Ord „Ingagi'' 

 d. v. s. Gorillaer. Det varede heller ikke mange Sekunder, 

 før den gryntende Lyd gentoges. Samtidig hørtes ogsaa en 

 dump, vedvarende Lyd, som gav Ekko i Bjergene. Denne Lyd 

 frembragtes ved, at en Gorilla med Haanden trommede paa 



