139 



relse tilkende. Nu og da hørtes den korte, arrige Brummen 

 fra en eller anden Gorilla, som var bleven Uvenner med en 

 af sine Kammerater i Anledning af en særlig lækker og saftig 

 Stængel, og den hule Lyd, naar en af dem trommede paa sit 

 nøgne Bryst. Jeg antager, at denne deres Vane: at tromme 

 paa Brystet, er et Slags Advarselssignal, eller ogsaa er det en 

 Maade at vise deres Magt og Myndighed paa og holde andre 

 i en passende Afstand. 



I mere end en halv Time laa jeg og glædede mig ved at 

 iagttage det sjældne og storslaaede Syn af Gorillaernes Hjemme- 

 liv i den vilde Skov. Desværre faldt der en tæt Støvregn, der 

 gjorde det umuligt at fotografere. Jeg gjorde alligevel nogle 

 Forsøg, men de mislykkedes. Det er muligt, at Kameraets 

 Kniksen tilsidst blev bemærket af Dyrene, thi pludselig dukkede 

 en fuldvoksen Han op paa en væltet Træstammme og fikserede 

 skarpt det Træ, bag hvilket jeg befandt mig. Han anede mu- 

 ligvis Uraad, lod høre en kort, hæs og arrig Gøen og forsvandt 

 derpaa ned paa Jorden. Jeg kunde af Planternes Raslen tyde- 

 lig høre, hvordan Hjorden langsomt begyndte at fjærne sig. 



Jeg besluttede straks at forlade mit Gemmested og snige mig 

 hen til det Sted, hvor Gorillaerne havde holdt til. Det maatte 

 ske med den yderste Forsigtighed og var ikke helt ufarligt. 

 Man kunde jo nemlig aldrig vide, om alle Gorillaerne var stuk- 

 ket af, og det kunde være ret ubehageligt paa nært Hold at 

 træffe en eller anden af dem, som var blevet tilbage, anbragt 

 som Vagt eller for at dække Tilbagetoget. Men alt forløb hel- 

 digt, og da jeg var kravlet et Stykke frem og befandt mig nogle 

 faa Meter fra det Træ, hvor Ungerne lige havde haft deres 

 Legeplads, opstod der pludselig en voldsom Bevægelse i Vege- 

 tationen foran mig. Gorillaerne havde muligvis hørt en eller 

 anderr mistænkelig Lyd, men at de ikke var videre opskræmte, 

 derom vidnede deres Tavshed. De var sikkert ikke paa det rene 

 med, hvor stor en Fare der lurede paa dem. Jeg stansede, 

 rejste mig forsigtigt op og afventede i den største Spænding, 

 hvad der nu vilde ske. 



Cirka 40 Meter fremme hævede Mikeno sig stejlt, og 

 efter nogle Minutters spændt Venten fik jeg Øje paa en Go- 

 rilla, som langsomt og forsigtigt klatrede henad en væltet Træ- 

 stamme. Et Skud knaldede, og Gorillaen tumlede død til Jor- 



