iSi 



frem, ligger Landet øde og forladt. Da jeg havde skudt den 

 første, kom hele Flokken hen til Stedet og stillede sig truende 

 i en Rundkreds omkring deres døde Kammerat. Der var tydelig 

 nok godt Sammenhold imellem dem. Da de ikke fandt noget 

 mistænkeligt, gav de sig til at strække Hals og hyle deres Sorg 

 ud over Vidderne, omtrent som naar en Lænkehund hjemme 

 tuder mod Maanen. Jeg laa bag en Busk og betragtede dem. 

 Hvis de ikke i zoologisk Henseende havde været en Sjældenhed 

 netop i disse Egne, havde jeg ladet Resten i Fred. For jeg har 

 aldrig hørt en tam Hund hyle ynkeligere og mere hjerteskæ- 

 rende end disse vilde. Det var kun modvilligt, at Bøssen kom 

 til Kinden. Da den næste faldt, syntes de aabenbart, at Stil- 

 lingen blev uholdbar, og stak af med Halen mellem Benene. 



Desværre var baade Flaaere og Salt allerede i Beni, saa vi 

 maatte klare os som vi bedst kunde. Skindene var derfor øde- 

 lagte, da vi naaede frem, men Kranierne blev reddet og kom til 

 at høre til Sjældenhederne i vore Samlinger. — 



En Aften i den gamle Missionsstation St. Gustaves fine 

 Murstenshus. Stationen var forladt, thi Sovesygen havde for 

 nogle Aar siden gjort Kaal paa Befolkningen der paa Egnen, 

 saa der var ikke nogen Sjæle tilbage at frelse. Dem havde Vor- 

 herre taget sig af uden at spørge Missionen om Forlov. 



Ud paa Natten blev Weiler, Olsson og jeg vækket af Raaben 

 og Larm. Det var nogle Bærere, der kom dragende med en syg 

 imellem sig. Han syntes besat af en ond Aand, thi han vred og 

 bugtede sig som en gal. Temmelig ublidt kastede de ham ned 

 paa Gulvet i Skæret af en flakkende Lampe. Og der laa han, 

 vuggende sig hid og did som en mørk Bylt. 



— Hvad er der i Vejen? 



— Bwana, Manden blevet bidt af Slange. Være meget 

 mørkt der. Kan Bwana hjælpe? 



— Hvad Slags Slange? 



— Ikke kunde se. 



— Hvor? 



— I Finger. Her. Højre Haand, Spidsen længst borte. 

 Fingeren var ophovnet. Omkring Overarmen var snøret 



Slyngtraad af Lian for at forhindre, at Giften skulde brede sig. 

 Men at se selve Biddet var næsten umuligt i den flakkende Be- 

 lysning. Satans ogsaa! Medicinkassen var allerede i Beni. Vi 



