IS5 



denhed, Kæmpe-Skovsvinet, som det faldt i Carrs Lod at 

 hjemføre. 



Det var med en Følelse af Ubehag, at jeg denne Morgen 

 efter at have forladt Rydningerne ved Beni, dukkede ind i den 

 mægtige Urskov. Jeg holder nemlig mest af aabne Sletter og 

 vide Udsigter. Men her vilde Træerne slutte sig som en tæt 

 Mur omkring mig, lukke for al Udsigt og hindre Solen i at 

 brænde min Tropehjælm. I Blinde og i Skygge skulde jeg være 

 tvunget til at vandre Dag efer Dag, uden selv at kunne orien- 

 tere mig, helt henvist til en sort Vejviser, der lige saa godt 

 kunde føre mig vild, hvis han havde Lyst. Træerne skulde suse 

 deres evindelige Sange, og Marekattene skræppe op i deres 

 Kroner. Men jeg følte det allerede nu, at her blev mit Ophold 

 ikke af lang Varighed, selvom der saa ogsaa stod en Okapi og 

 ventede bag hver en Busk. 



Der var svalt i Skoven, men alligevel en tung og trykkende 

 Luft, der lagde sig for Brystet. Fra alle Sider opsteg der en 

 fugtig Lugt af raadnende Plantedele. Græs og Planter var dri- 

 vende vaade. Thi i denne evige Skygge naar intet at blive tørt 

 mellem Bygerne. 



Undervegetationen var snart uigennemtrængeligt Krat, 

 snart mere aaben med et Fletværk af Lianer og Luftrødder. 

 Stien var svær at finde. Man maatte krybe under væltede Stam- 

 mer eller balancere langs ad dem. Nu og da kom vi over en 

 Bæk, der havde skaaret sig ned i Bunden. Og som vældige Søj- 

 ler i en Krypt stod Træerne Sstamme ved Stamme, bærende det 

 grønne Loft. Nogle Kæmpekarle var det. For at gøre Stam- 

 merne mere bæredygtige havde Naturen forsynet dem med kam- 

 formede Stivere, der dannede ligesom Stræbepiller nede ved 

 Roden. 



I Begyndelsen havde jeg slet ingen Forestilling om deres 

 virkelige Højde. Der var ingenting at sammenligne med. Men 

 da jeg skulde til at skyde de første Marekatte, fik jeg lidt efter 

 lidt en Anelse derom. 



En rød Colobus burde man jo skyde med Hagl, syntes jeg. 

 Saa var man i det mindste sikker paa at faa den og ødelagde 

 ikke Pelsen. Jeg tog derfor omhyggeligt Sigte paa nogle mørke 

 Pletter, der saas højt oppe i Løvværket, og trykkede af. Intet 



