157 



Herved dannes der tykke Ar i forskellige Mønstre, omtrent som 

 Basrelieffer paa en Murflade. I det centimeterbrede Bælte bærer 

 de en bredbladet Kniv uden Skede, som faar Lov at ligge og 

 gnave direkte mod Laarhuden. Mændene derimod har meget 

 brede Tøjstykker, der dækker Lænderne. Det stikkes ind mel- 

 lem Benene og under Bæltet (der ofte er af Okapi) og trækkes 

 et godt Stj'kke op baade paa Ryggen og Maven, hvor det bredes 

 saa meget som muligt ud til Siderne. Bagfra ser Mændene der- 

 for ud, som om de gaar klædt i vide Pludderbukser. Tøjet for- 

 færdiges af Millumbatræets Bark, der blødes ud og bankes mel- 

 lem to riflede Stykker Træ; eller ogsaa bruger man en Elfen- 

 benshammer i samme Øjemed. Længe før vi naaede frem, var- 

 skoede denne Banken os om, at der var en Landsby i Nærheden. 

 Wambuta sparede sig ingen Møje, naar det gjaldt om at gøre 

 sig fin i Tøjet. 



Naturligvis var det Kvinderne, der her, som de fleste andre 

 Steder i Afrika, gjorde alt Arbejdet. Mændene laa sædvanlig- 

 vis og sov paa deres Sofaer, der bestod af en tyk Træstamme, 

 som var indrettet til et tilpas skraanende Leje. Eller ogsaa sad 

 de omkring Baalet og røg af nogle meterlange Piber, som gik 

 fra Mund til Mund ogsaa blandt Kvinderne, hvis der var nogen 

 til Stede. 



Wambuba er, som alle Skovfolk, lysere af Farve end Slette- 

 boerne. Elefantiasis var ret almindelig forekommende. Paa 

 Grund af de primitive Forhold, hvorunder Fødslerne foregaar, 

 har hvert Individ en udvokset Navle, ofte af en Knytnæves 

 Størrelse eller mere. Det ser man overalt blandt de sorte, men 

 sjældent i saa høj Grad som her. 



Hytterne er runde, straatækte og med en rigtig Indgang, som 

 er overbygget. Smaabørn, Høns og Geder løber ud og ind. 

 Faar ser man kun sjældent ligesaalidt som Kvæg. Thi Wam- 

 buba ernærer sig hovedsagelig af et primitivt Jordbrug, som 

 skaffer dem det daglige Brød. Det er mest Bananer, Majs, 

 Matama og Batate, der vokser paa de smaa Jorder. Mere und- 

 tagelsesvis Ærter og Bønner. 



Urskovens Kæmper fælder de med smaa ynkelige Økser, 

 der godt kunde stamme fra Jærnalderen. Helt nede ved Roden 

 tr Træerne for tykke, til at de tør gaa i Lag med dem. Derfor 

 bygger de Stilladser, til de kommer op til et smallere Sted paa 



