1 62 



i afrikansk i Stedet for i svensk Jord. Naa, det klarede sig jo 

 lidt efter lidt, takket være Lægen fra Irumu, Italieneren Luigi 

 Strada, som med rørende Omhu søgte at vedligeholde de sjunkne 

 Livsaander. Men morsomt var det just ikke. 



Efter en Uges Sygdom i Moéra faldt Feberen pludselig saa 

 meget, at vi kunde tænke paa at komme videre. Og en skønne 

 Morgen drog Safarien afsted, denne Gang øst paa gennem Sko- 

 ven for at se at komme ind paa Hovedstien fra Beni over Lesse 

 til Irumu og forene sig med de andre. 



Jeg, der før inderlig havde afskyet Bærestolene, blev nu 

 tvunget til at tilbringe hele Dagen i dette rystende Apparat og 

 blive baaret Time efter Time gennem Skoven, ned og op over 

 bratte Kløfter og gennem Vandløb. Jeg kom aldrig bort fra den 

 smalle, ofte helt overgroede Sti; thi Benene vilde simpelthen 

 ikke bære mig. Jeg maatte nøjes med fra mit usikre, men høje 

 Sæde at faa et Overblik over Egnen. Den første Marschdag 

 paa denne Maade — otte Timer i Træk — skal jeg sent 

 glemme. 



Det var en temmelig trættende og ensformig Rejse nordpaa. 

 Dag efter Dag asede Bærerne sig frem under Kæmpetræernes 

 Skygge, gennem højt Græs eller over stride Bække. Thi Regn- 

 tiden var allerede begyndt, og næsten hver Eftermiddag hældte 

 de tunge Skyer Regnskyl ned over vore Hoveder. Saa kunde 

 man være glad, om man allerede havde naaet at faa slaaet Tel- 

 tene op. Hist og her skimtedes en Bugt af Sembiliki, men Kæm- 

 pen Ruwenzori, der trofast havde fulgt os lige fra Edwardsøen, 

 syntes aldrig at ville blive mindre. 



Fremmarschen foregik uregelmæssigt. Thi i de Perioder, 

 hvor Feberen var mest agressiv, maatte vi ligge stille, ligegyl- 

 dig om Stedet var tiltalende eller ej. Det blev nogle lange 

 Dage. Hver Morgen stillede jeg det samme Spørgsmaal til de 

 sorte: hvor langt har vi igen? Og fik regelmæssig det Svar: 

 længere end langt, men kortere end meget langt. Thi saadan 

 omtrent udtrykker en Neger sig. Tid og Afstand er for ham 

 to meget svævende Begreber. Det første betegner han ved med 

 Haanden at vise Solens Stilling paa Himlen. Det sidste blot 

 ved Ordene kort eller langt. For at betegne noget, der ligger 

 mellenf disse to Yderligheder, siger' han: længere end kort, kor- 



