1 64 



ovre. Har altsaa mindst tre tilbage. Næppe færdig med det 

 ene, før det andet begynder. Bare Øjnene holder, saa gaar 

 det nok. Hørelsen svækket. Strada er en venlig Mand. Naar 

 jeg fantaserer for meget, sidder han og holder mig i Haanden. 

 Det beroliger saa rart. — 



Fortsat. Fem Timer i Bærestol. Umaadelig trættende. 

 Rystningen er den rene Tortur, men fremad skulde og maatte 

 vi jo. — 



I Kalimohole. Ingen Feber. Den store Urskov ligger som 

 en mørk Rand hele Vejen paa venstre Haand. Folket her Ba- 

 bira. Kvinderne vansires af thekoppestore Træskiver, som de 

 bærer i Overlæben, der rager lige ud fra Ansigtet som en 

 Hylde. Modbydelig grimme. Denne Mode skal stamme fra den 

 Gang, arabiske Slavejægere hjemsøgte Egnen. Man mente, rent 

 bogstaveligt, at en Skønhed paa denne Maade ikke saa nemt 

 vilde falde i Voldsmændenes Smag.-) — 



Videre i fire og en halv Time til Kitsumuru. De ældre 

 Kvinder iførte Tournure, en Slags Hale af Græs, der hænger 

 ned bagtil. Er der noget mere opfindsomt end den menneskelige 

 Forfængelighed ? — 



Syvende Juni. Endelig naaet frem til Irumu. Distrikts- 

 kommissaren, M. Hallez, har velvilligt stillet et tomt Hus til 

 Disposition. Det er stort og luftigt, men mørkt. Har en bred 

 Veranda, hvor jeg ligger. Maa vel blive her nogen Tid, til 

 Kræfterne vender tilbage. Og saa videre til Uele. — " 



Det havde oprindelig været min Hensigt at blive to Dage i 

 Irumu; i Stedet for blev det to Maaneder. Thi just som Spi- 

 rillumfeberen slap sit Tag, stødte Malariaen til og gjorde det 

 hele mere kompliceret. Saadan er det, naar man er uheldig. 

 Ingen anden af Ekspeditionens Medlemmer blev syg. Det var 

 kun i min magre Krop, at Bacillerne havde slaaet sig ned og 

 syntes at finde Behag i at leve og formere sig. Og det gjorde 

 de, saa det kunde forslaa. 



Selve Samfundet og Menneskene saa jeg ikke ret meget til 

 i al denne lange Tid, d. v. s. ikke mere end hvad jeg kunde 

 se fra Verandaen. Thi den var jeg bundet til, naar jeg da ikke 

 laa i Sengen og kiggede paa Kakkerlakkerne, der holdt Maaltid 



*) Sv: falla på lappen. O. A. 



