174 



de mindre Pattedyr, der var fanget i vore opstillede Fælder, og 

 de Fugle og Marekatte, det var lykkedes mig at skyde paa mine 

 Ekskursioner. 



Saa ved Mørkets Frembrud kom Chefen glædestraalende 

 og meldte, at der havde indfundet sig tre Wambutti-Dværge. 

 Vi lod dem straks kalde, og nogle Øjeblikke efter stod de tre 

 smaa Mænd foran os. Da en af Dværgene talte Kisuaheli saa 

 nogenlunde, lykkedes det os lidt efter lidt at gøre dem begribe- 

 ligt, hvad vi vilde. De erklærede imidlertid, at Okapien var 

 langt borte. Forøvrigt kunde det ikke nytte noget at anstille 

 Jagt paa dem i Aar. Hvorfor — det var det umuligt at faa ud 

 af dem. Men tilsidst lod de sig mod en stor Belønning i Penge 

 og Salt overtale til at gøre et Forsøg. Men selvom en Neger 

 lover en Ting, er det langtfra sikkert, at han holder det. 

 Dværgene bedyrede imidlertid, at de allerede næste Dag vilde 

 begive sig ud for at opspore Vildt, først og fremmest naturlig- 

 vis Okapi, men ogsaa ,,Sorri" og ,,Umar'', d. v. s. Bongo- 

 Antiloper og Skovsvin. 



Jeg fik ogsaa opklaret, at Wambuttilandsbyen kun laa en 

 Times Marsch borte fra vor Lejr. Derfor blev det bestemt, at 

 jeg selv den næste Dag skulde opsøge dem i deres Hjem i Ur- 

 skoven, og — som sagt saa gjort. 



Ved Daggry var jeg klar til Opbrud for at aflægge et Besøg 

 hos Dværgene. Fra Landsbyen medfulgte en Vejviser, der 

 skulde føre mig til en anden Landsby, hvor jeg saa skulde have 

 en ny Ledsager til Wambuttis Lejrplads. Gennem Banan- 

 marker og tæt Urskov slyngede Stien sig frem. Endelig naaede 

 vi den Wambuba-Landsby, hvor jeg skulde skifte Fører. I 

 Skoven var der drivende vaadt, og det varede ikke mange Mi- 

 nutter, før vi var gennemblødte. Men da det undervejs lyk- 

 kedes mig at nedlægge nogle sjældne Marekatte og flere mærke- 

 lige Fugle, som vi ikke før havde haft repræsenteret i vore Sam- 

 linger, var Humøret det bedst mulige. 



Fra sidstnævnte Landsby kom vi stadig dybere ind i Ursko- 

 vens Mørke med dens Kaos af kæmpemæssige Træer, Lianer, 

 stikkende Palmer, træagtige Bregner og Vækster af ethvert op- 

 tænkelig Slags og Udseende. Da vi havde arbejdet os frem 

 yderligere en Time, forekom det os, at vi hørte Stemmer i Sko- 

 vens Dyb. Føreren erklærede ogsaa, at vi nærmede os Wam- 



