175 



butti-Landsbyen. Nu gjaldt det om at være stille og forsigtige 

 og ikke ved unødvendig Støj at røbe vor Nærværelse. For saa 

 kunde det nemt hænde, at Dværgene forsvandt i Skovens mange 

 Smuthuller, saa Landsbyen laa øde og tom. 



Men alting gik heldigt, og vi stod snart i Udkanten af en 

 lille Rydning, hvor nogle usle Hytter tilkendegav, at vi var 

 naaet til Dværgenes Hjem i Skoven. De havde aabenbart ikke 

 mærket vor Nærværelse, eller ogsaa lod de som ingenting. Det 

 sidste er vel nok det mest sandsynlige; de havde sikkert obser- 

 veret os længe før vi dem. 



Som sagt, deres lille Landsby bestod blot af en Lysning i 

 Urskoven, hvor de mindre Træer, Buske og et Stykke af Under- 

 skoven var ryddet. De seks Hytter laa i Yderkanten, saa der 

 blev en aaben Plads i Midten, Her knitrede et muntert Baal, 

 ved hvilket mine tre Venner fra i Gaar sad i Ro og Mag og røg 

 deres Piber. Nogle meget grimme Kvinder og flere splitter- 

 nøgne Unger havde anbragt sig foran Hytterne. Nogle smaa 

 Hunde og en Del Fjerkræ løb rundt og søgte efter Føde mellem 

 de Affaldsrester, der laa smidt allevegne. 



Saa godt det lod sig gøre, gav jeg mig i Samtale med Mæn- 

 dene og spurgte, hvorfor de ikke var ude paa Jagt. Noget nøj- 

 agtigt Svar viste det sig imidlertid umuligt at faa. Kvinderne 

 og Børnene var sky og tilbageholdne, men kastede dog nys- 

 gerrige Blikke paa os. 



Wambutti-Dværgene udmærker sig ikke ved nogen synderlig 

 Skønhed, men navnlig Mændene gør et ganske intelligent og 

 livligt Indtryk. Naar de taler deres Kaudervælsk, gestikulerer 

 de med Arme og Hænder. Mændene er gennemsnitlig 1,4 

 Meter høje; Kvinderne noget mindre. Deres Arme er for- 

 holdsvis meget lange og Benene korte. Hovederne er store med 

 kort, sortkruset Haar; sommetider er de glatragede. Næsen er 

 bred med flade, skarpt markerede Næsefløje. Om Lænderne 

 bærer de et Skørt, som er lavet af Barken af et Træ, der kaldes 

 „Supa". Forfærdigelsen af dette Barktøj foregaar paa følgende 

 Maade: Naar man har fundet et passende Stykke, tilberedes 

 det, idet det bankes med en Elfenbenshammer og faar herved 

 den ønskede Størrelse og Tykkelse. Dernæst farves Tøjet med 

 Saften af en eller anden Frugt, og Klædedragten er færdig. 



Tatovering forekommer ikke hos Wambutti-Dværgene, 



