177 



Gange paa Elefantfælder. De bestaar af en grov Bjælke, som 

 ved Hjælp af Lianer opsættes i passende Højde, helst mellem 

 to Træer i Egne, hvor Elefanterne med Forkærlighed opholder 

 sig. Den ophængte Træstamme er forsynet med en skarpt- 

 slebet, i Almindelighed forgiftet Spydspids, der er rettet nedad. 

 Naar Elefanten uden at ane den truende Fare gaar frem mellem 

 Træerne og kommer for nær til en af Lianerne, løsnes Bjælken 

 og falder ned over Dyret. Spydspidsen har været saa nøjagtigt 

 anbragt, at den trænger ind i Nakken paa Elefanten og virker 

 dødbringende, hvis alt ellers gaar efter Beregning. 



Saa snart Dværgene mærker, at Vildtbestanden i den Egn, 

 hvor de tilfældigvis opholder sig, er aftaget, bryder de straks 

 op og begiver sig til nye Jagtdistrikter. 



I Almindelighed lever de i god Forstaaelse med de Neger- 

 stammer, der bor i samme Egn, og hos hvem de imod Kød og 

 Honning tilbytter sig Redskaber, Vaaben og vegetabilsk Føde. 

 Selv dyrker de aldrig Jorden. 



De er, som jeg tidligere har fortalt. Mestre i Jagtens ædle 

 Sport, og det var mig en sand Nydelse at følge dem paa Jagt- 

 stien. Med en forbløffende Fart og Smidighed forstaar de at 

 trænge frem overalt i Skovens tætteste Tykning, og det var mig 

 meget svært at holde Trit med dem. 



Naar Wambutti-Dværgene begiver sig ud paa Jagtstien, 

 gaar de sædvanligvis nogle Stykker sammen og gennemsøger 

 forskellige Dele af Skoven. Har en fundet et friskt Spor, til- 

 kalder han sine Kammerater enten ved at efterligne et bestemt 

 Dyrs Lyd eller ogsaa ved en svag, men skarp Fløjten. De andre 

 kommer hurtigt til, og nu begynder der en Forfølgelse, som 

 godt kan vare flere Dage. Undertiden benytter de sig ogsaa 

 af Net. Saadanne Net spændes lavt ud langs med en smal Dyre- 

 sti. Dværgene afjager derpaa et Omraade af Skoven ved i 

 Ra^kke at gaa frem i Retning af Nettet, hvori mindre Antiloper 

 bliver indviklet og kan fanges levende. Paa et af mine Strejftog 

 i Nærheden af Campi ya Wambutti lagde jeg Mærke til en 

 ejendommelig Lyd, som jeg ikke var i Stand til at forklare mig. 

 Lyden kom nærmere og nærmere, og pludselig fik jeg Øje paa 

 nogle Dværge, som kom hen imod det Sted, hvor jeg befandt 

 mig. Saasnart de opdagede mig, forsvandt de sporløst. De ejen- 

 dommelige Lyde ophørte samtidig, og jeg kunde forstaa, at de 



