179 



og fredelig og sov. En Gang imellem kunde man tydelig høre 

 den snorke. 



Vi befandt os i en Afstand af cirka ti Meter fra det sovende 

 Dyr, der svævede i fuldstændig Uvidenhed om vor Nærvæ- 

 relse. I flere Minutter glædede vi os ved Synet af den. Det er 

 en stor Sjældenhed at træffe en Elefant, der har lagt sig til at 

 sove. Flere kendte Jægere og Sportsmænd har udtrykkelig er- 

 klæret, at Elefanten staar op, naar den sover. Men her var et 

 klart og tydeligt Bevis for, at det ikke altid er Tilfældet. Da 

 Hannen, thi det var det, syntes at have gode Stødtænder, be- 

 sluttede jeg at prøve et Skud. Elefanten laa udstrakt paa Siden 

 med Benene ud fra sig. Derfor var det umuligt at komme til 

 at skyde den i Hovedet, men idet jeg sigtede efter Bugen, 

 fyrede jeg løs. Med et vældigt Brag rejste den sig op paa Bag- 

 benene. Forbenene famlede i Luften, og jeg ventede hvert Øje- 

 blik, at den skulde tumle omkuld. Hovedet var stadig skjult 

 bag et tæt Krat, og derfor gav jeg Dyret endnu et Skud i 

 Halsen. Men dette Skud syntes snarere at kvikke den op. Med 

 et øredøvende Brag gav den sig paa Vej i Retning bort fra mig. 

 Den gjorde en lille Halvcirkel, fik Færten af mig, og med 

 Iltogsfart satte den ophidsede Elefant lige hen imod det Sted, 

 hvor jeg og mine to Bøssebærere befandt os. 



Her var gode Raad dyre. I Hastværket havde jeg ikke faaet 

 Tid til at lade Dubletten igen. I et Spring kaster jeg mig til 

 Side og dukker ned bag et Træ. Elefanten brasede med et Drøn 

 foibi saa nær, at jeg godt kunde have rørt ved den med min 

 Bøsse. Heldigvis hverken saa eller mærkede den, at vi befandt 

 os indenfor Snabelens Rækkevidde. I Løbet af nogle faa Øje- 

 blikke var Dyret opslugt af den tætte Kratvegetation, og vi 

 kunde atter trække Vejret efter de nervepirrende Sekunder. 



Da der var temmelig meget Blod i Sporet, optog vi kort efter 

 Forfølgelsen af det saarede Dyr. Elefanten var gaaet ned i en 

 Bæk, som den fulgte et Stykke, inden den paany fordybede sig 

 i Skoven. Da vi vel var kommet over paa den anden Side af 

 Bækken, blev vi tvunget til at forlade Sporet og gøre en Omvej. 

 Vi blev nemlig overfaldet af Tusinder af blodtørstige Myrer, 

 der krøb ind overalt paa Kroppen og gjorde os Tilværelsen 

 uudholdelig. Efter at vi, saa godt det lod sig gøre, havde skilt 

 os af med dem, genoptog vi Forfølgelsen. Den hurtigt indtræ- 



