I8S 



nene. Og bagved dem deres Askaris paa Geled. Et sidste 

 Haandtryk over Rælingen, et Afskedsraab til Soldaterne — og 

 Baaden padlede sagte ud paa den blæksorte Vandflade, hvor 

 Kongobredden snart opslugtes af Mørket. Der var kun to 

 svingende Lamper, der vinkede Farvel; efter kort Tids For- 

 løb var de ikke større end Ildfluer og forsvandt snart i den 

 stille Nat. 



Samuel gik sin sædvanlige Tur, det vil sige Søen rundt. 

 Først sydpaa, saa østpaa og nordpaa. Flere Gange stod den paa 

 Grund, thi der er lavt Vand i Albertsøen, men Bunden er kun 

 Mudder, saa der skete ingen Skade. Stod den altfor fast, var 

 der ikke andet at gøre end at varpe den løs efter alle Kunstens 

 Regler, hvad der altid lykkedes. Men det var jo ogsaa en Offi- 

 cer i den britiske Marines Reserve, der havde Befalingen. Han 

 var ovenikøbet Commander med tre Rækker Krigsbaand paa 

 Frakken og boede i Butiaba, hvor han, som den engelske Re- 

 gerings Repræsentant, i al Almindelighed havde Opsyn med Sø- 

 farten paa Albert, hvis mægtige Handelsflaade bestaar af Sa- 

 muel Baker (noget mindre end de mindste Vaxholmsbaade), 

 en Dampbaad og diverse Pramme. Thi hvad Admiralitetet gør, 

 gør det grundigt. 



Baaden var imidlertid skinnende velholdt. Dækket ligesaa 

 blankt som paa nogen Yacht, Farven var der intet at udsætte 

 paa, og Morgenrengøringen var ligesaa grundig som paa en Or- 

 logsmand. Der er nok nogle smaa, lumre Kahytter, men intet 

 fornuftigt Menneske tænker paa at benytte dem. Man spiser, 

 sover og opholder sig paa Dækket, hvor man gør sig det mage- 

 ligt, som man bedst kan, og hvor Brisen bringer Kølighed. 

 Frisk Luft og klar Himmel er bedre end tvivlsom Komfort 

 blandt Lopper og Kakkerlakker. 



Nogle Dage senere var Albertsøen svundet ind til en Kilo- 

 meters Bredde og blev smallere, jo længere nordpaa man kom. 

 Bredderne kom hinanden nærmere og blev grønnere, Sivskovene 

 tættere. I Zigzag slap Samuel forbi alle de lumske Banker og 

 padlede endelig ind i Nilens hellige, men plumrede Flod. 



Indtil Nimule er Bahr-el-Jebel sejlbar. Derefter kommer 

 man til en Strækning med Strømhvirvler og Fald, som gør al 

 Trafik umulig. Først i Rejaf i Sudan kan man atter gaa om- 



