A GYAKORLATI TERMÉSZETVÉDELEM MEGINDÍTÁSA MAGYARORSZÁGON. 31 



•vizi madártojást szedett. Az illetőt természetesen följelentettük, de a tettest 

 nem lehetett elitélni, mert nem volt tanú. 



A viszonyoknak a helyszínén való tanulmányozása céljából az 1922. 

 tavaszán jártam Ürbő és Bocsa pusztákon. Előbbi helyen aggasztóan 

 kevés madarat találtam. Még a közönséges fajok mint pl. a bibic, rörös- 

 lábu és pajzsos cankó, goda, széki lile, kormos szerkő nagyon gyéren voltak 

 képviselve, ritkább fajokat meg egyáltalában neni láttam. A nagy tojás- 

 pusztitás elzavarta innen a madarakat s az ittmaradottak költését is 

 állandóan veszélyeztették a pusztai lakók, főleg pedig ezek kutyái, amelyek 

 közül egyik má.sik valóságos tojásrablóvá fejlődött. Ezek rendszeresen 

 keresik a fészkeket és minden tojást, ami eléjük kerül, fölfalnak. 



Ezen a területen volna legégetőbb szükség a beavatkozásra, mielőtt 

 végleg kipusztulna érdekes madárvilága. Amióta az utolsó nagy természet- 

 védelmi adományok megjöttek Hollandiából, azóta az előkészítő munkálatok 

 itt is folyamatban vannak, s reméljük, hog^' az idei tavasszal az ürbői 

 madárvilág már nem lesz teljesen védtelenül kiszolgáltatva a tojásszedők 

 lelkiismeretlen hadának. 



Bocsa pusztán még elég jelentékeny számban fészkel a gólyatöcs 

 és a gulipán, bár a terület elég sürün lakott. A helyi viszonyok 

 tanulmányozása azt az örvendetes tényt eredményezte, hogy a terület 

 vadászbérlője Font Jakab ur maga is lelkes madárvédö. akit erről a tulaj- 

 donságáról és a tojásszedőkkel szemben alkalmazott szigoráról a tojásszedők 

 igen jól ismernek, úgyhogy itt közvetlen veszély még nem fenyeget. 



Mindössze ennyi az, amit a gyakorlati természetvédelem megindulá- 

 sáról jelenthetek. Még nem sok, de hiszen a nagy összeomlás után még 

 legmerészebb álmainkban se vártunk volna még ennyit se. 



A magyar politikai horizonton még mindig sötét felhők tornyosulnak, 

 a mostani idő nem biztat arra, hogy a messzebb jövendőre is kiterjedő 

 tervezetekkel álljunk elő, amikor soha se tudhatjuk mit hoz a holnap. 

 De meg különben is meg van a természetvédelmi programmunk a már 

 fentebb emiitett memorandumban, amelyet mint Nagymagyarország kultur- 

 törekvésének egyik tán nem érdektelen emlékét, az uj erőre kapott 

 mozgalommal kapcsolatosan utólagos közlésre is érdemesnek tartok. Hog\- 

 mit tud belőle megvalósítani Csonkamagyarország — ki tudja ! De nem 

 szabad megfeledkezni arról, hogy a teljes reménytelenségből kiindult első 

 és döntő fontosságú lépést már megtettük. A többi tán könnyebb lesz már. 

 Ax: 1919. febi\ 19-én hemjitjtott nieinoraiidum szövege 

 némi változásokkal a következő: 



A megvalósítás küszöbén álló földbirtokreform s a rendezett viszonyok 

 bekövetkezése után föltétlen életszükségletként jelentkező többtermelési 

 kényszer előreláthatólag nagyarányú talaj javítási munkálatokat tesz majd 

 szükségessé. A termelés számára követelik majd azokat a területeket is. 



