32 



SCHENK JAKAB 



amelyeken jelenleg még romjaiban megmaradt az ösi szabad természet 

 » maga jellegzetes, ritka és érdekes állat- és növényvilágával. Elpusztulnak 

 majd utolsó kócsag és gém telepeink, melyek annak idején belevitték 

 Magyarország madártani viszonyainak ismertetését a világirodalomba, 

 elveszítik megélhetési területeiket a tavi eankók^ törpe vízicsibék és egyél) 

 ritkaságok. Elveszítik azonban ösi tanyáikat nemcsak ezek a ritkaságok, 

 hanem sok közönségesen ismert madarunk és állatunk is, ugy hogy 

 teljesen megváltozik majd a magyar Alföld, a magyarság ösi jellegzetes 

 földjének az arculata. Eltűnnek nádas ösmocsaraink. vizi erekkel átszelt, 

 tavaszon át részben viz alá kerülő füves, szikes pusztáink, pedig ezek 

 mindegyike egy-egy emléke a régi Magyarországnak s mindegyikből legalább 

 egyiknek a fönnmaradása éppen olyan érdeke a jövő Magyarországnak, 

 mint a történeti emlékek megmentése. A béke után ujjáalkotandó Magyar- 

 országba nemcsak annak történeti, hanem természeti emlékeit is át kell 

 vinni, annál is inkább, mert hiszen előreláthatólag hatalmasan tért hódit 

 majd az eddigi klasszikus műveltség rovására á természettudományi 

 műveltség, mely az arra hivatott szakemberek s kormányzati tényezők 

 m.enthetetlen mulasztásának, hozzá nem értésének fogja megbélyegezni azt, 

 hogy kellő időben nem gondoskodtak a természeti emlékeknek az utókor 

 számára való megmentéséről. 



A természeti emlékek védelmét és megmentését szolgáló társadalmi 

 iïiozgalmaknak, főleg pedig kormányintézkedéseknek a világ legnagyobb és 

 legműveltebb nemzeteinél, igy íőleg A m e r i k á b a n és N é m e t o r s zá g b a n 

 már igen jelentékeny eredményekre vezettek, de nálunk Magyarországon is 

 megindult már ez a mozgalom. A mozgalomhoz a kűlfödi példák mellett 

 az első lökést 1899-ben az „Erzsébet királyné emlékfái" adták, amelyek 

 a M. K. Földmivelésűgyi Ministerium gondozására lettek bizva. 1905-ben 

 Sa.jó Károly irta meg az első nagyobb magyar tanulmányt erről a fontos 

 kérdésről a Természettudományi Közlöny 1905. évi kötetének 705 — 739. 

 lapjain, majd Dr. Darányi Ignác magyar földmivelésűgyi minister meg- 

 bízásából Kaán Károly 1909-ben kiadott egy propaganda iratot „A természeti 

 emlékek fhitartása" cimén. Ezt megküldték az összes törvényhatóságoknak, 

 egyesületeknek, magánosoknak stb. hozzászólás és a tekintetbe jöhető 

 objektunmak kijelölése végett. Az ily módon begyűlt adatok alapján 

 1914-ben megjelent Kaán Károly második közleménye. ^A természet- 

 védelem és természeti emlékek fentartásának kérdéséhez", amely bevezetője 

 volt annak az ankétnak, amelyet a m. kir. Földmivelésűgyi Ministerium 

 a kérdés megvitatására főleg a végrehajtás módszerének megállapítására 

 1914. október havára összehívott, amely azonban a bekövetkezett világ- 

 háború miatt sajnos elmaradt. 



Most újra aktuális a dolog. Az az esemény azonban, amely a ter- 

 mészetvédelmi mozgalom megindítását a legnagyobb mértékben szükségessé 



