A GYAKORLATI TERMÉSZETVÉDELEM MEGINDÍTÁSA MAGYARORSZÁGON. 35 



bpest-zimonyi és a bpest-lajosniizsei — szegi, de se hosszában, se 

 széltében nincs egyetlenegy- közlekedési útja se. Igazi ösállapotban levő 

 pusztaság még ez a terület, csak éppen a ritka állatvilága szenvedett 

 már igen sokat, mert ez a terület szállitja emberemlékezet óta Budapest 

 bibictojásszükségletét. Már Bél Mátyás kiváló tudósunk azt irja róla 

 a XVllI. század közepéről, hogy myriádra megy az a vizimadártojás, 

 melyet innen a 40 napos böjt idején Budára hoznak. Még két-három 

 é^i;izeddel ezelőtt nagyszámban fészkelt itt a tavi cankó, Európa egyik 

 legritkább madara. Itt fészkelnek a szintén igen ritka törpe vincsihe, a 

 gólyatöcs, a kócsag, a nádi tücsökmadár, a fiilemülesitke, azonkivül számos 

 közönségesebb madár, mint a bibic, cankó, goda, pajzsos cankó, sárszalonka, 

 szerkők, dankasirály, récefajok és vadlúd, továbbá a széki madarak: széki 

 csér és széki lile, a nádasokban vöcskök, bölömbika, végül a magasabb 

 területeken a mindinkább pusztuló túzok. Itt a hazája egy ritka bogárfajnak 

 — Dorcadion Cervae, — mely csakis ezen a vidéken fordul elő, a peszéri 

 erdőben pedig ritka lepkék élnek, melyekért az angol lepkegyüjtők épp 

 olyan buzgón látogatnak el ide, mint az angol ornithologusok a ritka, 

 másutt föl nem lelhető madarakért. A növényvilágnak is vannak jellegzetes 

 képviselői a szikes növényekl^en, továbbá a peszéri erdőben a félig kötött 

 homokterületek jellegzetes növényei. Az egész terület rendkívül érdekes 

 és változatos állat- és növényélete valósággal predestinálja ezt a vidéket 

 arra, hogy hazánk egyik legszebb természeti emlékévé váljék, dacára 

 annak, hogy hajdani gazdagságának már csak a romjai vannak meg. 

 Az é^i;izedek óta valóságos szenvedéllyel űzött „tikmonyáiás'' = tavaszi 

 bibictojásszedés, továbbá a vadászati viszonyok rendezetlensége, neveze- 

 tesen az orvvadászok ellenőrzésének lehetetlensége erősen megtizedelték 

 ennek a területnek hajdan oly gazdag állatvilágát s valóban elérkezett 

 az utolsó óra, amikor megfelelő rendezés által a terület ősi jellege még 

 megóvható. Ez a rendezés abból állana, hogy az egész terület mint 

 természeti emlék kb. decembertől július l-ig teljesen elzárassék a forgalom 

 és közlekedés elől s hog^' külön erre a célra, tartott állandó őrség 

 ngyázzon ennek a rendelkezésnek legszigorúbb betartására. 



Jelenlegi állapotában ez a terület csakis állattenyésztésre alkalmas, 

 de mint ilyen se lesz kellően kiaknázva a kezdetleges gazdálkodási mód 

 miatt. Termőfölddé való átalakítása hosszadalmas és költséges eljárás 

 volna, melyet nézetem szerint véglegesen mellőzni lehetne azzal, ha ezt 

 a területet Budapest állandó és zavartalan tejellátását célzó tejtermelésre 

 rendezné be az állam, esetleg a fővárossal együtt. Hogy a terület mekkora 

 állatállományt tudna eltartani s hogy a tejtermelést mennyire lehetne 

 fokozni műtrágyázással, mesterséges öntözéssel, nevezetesen az itt átveze- 

 tendő Duna-Tisza csatorna föDiasználásával, továbbá n jobbminőséiü 

 földeken való takarmán\-termeléssel, azt csak az arra hivatott hozzáértő 



3* 



