166 KISEBB KÖZLEMÉNYEK. 



Hortobágyon. Mikor teljes vedlésben voltak és röpülni nem tudtak, 

 a csikósok — lóháton üldözve őket — öt darabot el is fogtak közülük. 

 1922. május 26-án a tiszalöki Lökös réten is lőttünk egy darut, amely 

 disztollait már elvesztette és 3 darab ujjnyi hosszúságú toll kezdett már 

 nőni helyettük. Ezen a vidéken is egész nyáron át láttunk 6 — 8 darabot 

 csavarogni. 



1922. szept. 17-töl 20-ig voltunk a Hortobágyon. A madárvilág 

 igen szegény volt, aminek okát az óriási szárazságban keresem. Viz alig 

 volt, csak néhány mélyebb laposban találtunk valamelyest. Láttunk három 

 fehérfariiu ölyvet a böszörményi határban, kettőt D a r a k s á n, négyet 

 pedig a Szásztelek erdőnél, tehát összesen kilencet ! Ugyanekkor láttunk 

 öt réti és GgY parlagi sast. 5 — 6 hollót, két" vándor- és két kabasólymot, 

 néhány réti héját, egerész- és gatyásöJyvet. Liba még kevés volt, csak szölie 

 ludat és his liliket láttunk. Récefélékből volt tőkés, kanalas, kendermagos, 

 böjti és csörgő. Volt ezeken kivül 25 — 30 fekete gólya, néhány szürke gém, 

 rengeteg bibic, kevés gojzer, három szürke cankó^ egy közép sárszalonka, 

 sok dankasirály, halászka, szárcsa, búbos vöcsök és rengeteg seregély. 



1922. nov. 15-től 20-ig újra lementünk a Hortobágyra. Régen 

 láttunk annyi vadludat, mint ekkor. Csodálatosképen kevés volt a vetési 

 lud, de viszont a nagy és kis lilik tömérdek. Láttam 2 — 3 olyan falkát, 

 hogy egy kilométer hosszúságban és 300 méter szélesen liba-hba mellett 

 volt. 16-án egy csapat nagy lilik között egy darab Branta ruficollist is láttam. 

 18-án újra láttam kettőt. Ezeket már nemcsak a színükről ismertem föl, 

 hanem „csvik-csvik" hangjukról is. Én azt hiszem, hogy minden évben 

 előfordul a Hortobágyon, csak nem veszik észre. Nagy véletlen, hogy 

 az itt levő néhány darab épen vadászra menjen. Ennek dacára mégis 

 voltak szerencsés vadászok, akik lőttek. Én magam is láttam Ladányi 

 puskamüvesnél egy preparált példányt. 



Réce ezúttal kevés volt. néhány tőkés, fütyülő, csörgő és nyílfarkú. 



A túzok költése ugy látszik jól sikerült, mert kisebb-nagyobb csapa- 

 tokban kb. 250 darabot láttunk. 



Észleltünk még négy réti sast, egerész- és gatyásölyveket, egy vándor 

 és két törpesólymot, két hollót, kevés bibicet, aranyliléket, és havasi 

 sármányokat. Szomjas László. 



Hortobágyi levéL 1921. november 18-án a hortobágyi pusztán 

 több-kisebb Acanthis flavirostris csapatot figyeltem meg. A faj kétséget kizáró 

 megállapitása céljából néhány példányt lőttem belőlük egyet s beküldtem 

 az Intézet gyűjteménye számára. A Haliaé'tus albicilla ez év őszén fel- 

 tűnően gyakori volt. A vadászoktól megsebzett vadludak bő táplálékot 

 nyújtanak neki. Ez év őszén az Aiiser neglectus is számosabban mutat- 

 kozott; bár a ludak zömét, mint minden évben, ugy ezúttal is az Anser 



