180 KISEBB KÖZLEMÉNYEK. 



1868. november 12-én elejtett çf és 1862. február 4-én Attikában 

 gyűjtött fiatal cf (szárnyhossz 29, ill. 30 cm.). (Reiser 0. : Materialien zu 

 einer Omis Balcanica III. Griechenland und die griechischen Inseln. 

 Wien, 1905. p. 349.) Annak ellenére tehát, hogy az egész telet nálunk 

 töltő vándorsólymok Észak vagy Keletről jött példányoknak tartatnak, 

 hajlandó volnék tekintetbe véve azon körülményt, hogy az igen kistermetű 

 peregrinus-ok délebbi hazából valók, az észlelt 2 — 3 kis példányt ilyeneknek 

 tartani és lehet, hogy épen a Kaukázus vidékéről származnak, ámbár 

 Közép-Európában is akadnak kisterme tüek. 



A vándorsólymot a templomok tornya leginkább azért vonzza be a 

 forgalmas városokba, mert kitűnő magas leshelyek számára. A napnak 

 reggel ' /27-től este 6-ig terjedő ideje alatt minden órában lehetett látni 

 a kőbányai templomtornyon vándorsólymot és nemcsak a verebet, de a 

 galambot is ott költötték el ; utóbbit pedig feltétlenül bizonyos távolságból 

 hozta, noha a közelben is van házi galamb és egy alkalommal kettő 

 ép akkor repült a toronyra, amikor a sólyom a párkányzat egyik oldalán 

 ült és noha látta azokat, nem törődött velük, mert ugy látszik jóllakott 

 már; mivel pedig az épen a kis cf volt, arra is gondolhatunk, hogy ez 

 meg épen nem érdeklődött a galambzsákmány iránt, mert inkább kisebb 

 madarak kellettek neki. Március 24-én láttajn utoljára. 



Vasvári Miklós. 



Beteg ölyvek. Néhány év óta lakóhelyem — Óv erb ász, Bácska — 

 környékéről több izben, de mindig csak ősszel, beteg ölyveket szoktam 

 kapni, részben még élve, részben már holtan. Az élők igen szánalmas 

 állapotban, teljesen erőtlenek voltak, ugy hogy kézzel fogdosták őket össze, 

 gyakran a padlásokon, ahová az egészséges ölyv sohase szokott betévedni. 

 1921 őszén hét egerésző és két gatyásölyvet, 1922 őszén két egerészöt és 

 egy gatyásat kaptam. Külsőleg^) csak három példánynál vettem észre csont- 

 lágyulást és rákszerü genyesedést a torokban, minek következtében a madár 

 meg volt akadályozva a táplálék fölvételében. A többin egyáltalában semmit 

 se vettem észre, de valamennyi rettenetesen le volt soványodva. Minden- 

 esetre érdekes dolog volna tudni, vájjon másutt is előfordultak-e ilyen esetek. 



Schenk Henrik. 



Cypselus apus tömeges pusztulása. 1921. jun. 25-én meleg idő 

 után hirtelen ÉNy.-szél kerekedett, éjjel esni kezdett és a következő 

 napokon minden hegy 1000 m-en felül hóval volt boritva. A fecskék nagy 

 bajban voltak, de különösen a sarlósfecskék, amelyekből 11 holt példányt 

 hoztak hozzám. Hausmann Ernő. 



') Hasonló esetokben beható belső vizsgálat is szükséges, hátha belső élösdiek 

 idézik t'lö a líiadárnak ezt a nagyfokn legyöngülését és pusztulását. Szerk. 



