KISEBB KÖZLEMÉNYEK. 181 



Cinegepusztitó patkány. Gyümölcsösünk mesterséges fészekodvai- 

 bau minden évben költ 4 — 5 pár széncinege, amelyek közül két családot 

 kipusztított a patkány, amiről a csapóvassal elfogott példány szolgáltatta 

 a bizonyságot. • Szomjas László. 



A fekete rigó és a galagonya. Intézetünk parkjában 1922. őszén 

 feltűnt, hogy a galagonyát, melyen a kis piros gyümölcsök már október 

 elején teljesen érettek voltak, egyetlen egy madár sem kereste fel. A park 

 rigói előbb a bodza, később a fagyai bogyóit favorizálták. 



November első hetében már-már azt hittem, hogy madárérintéstöl 

 mentesen maradnak a szép piros termések, mikor azután 1922. XI. 7. és 

 8-án megjött az első dér. — és a következő nap reggelén láttam végre 

 lakmározni a galagonyán csapatosan az első fekete rú/ókat (Turdns 

 merula L.), melyek november 9., 10. és 11-én, tehát 3 nap alatt teljesen 

 letarolták egy kis fa többezernyi bogyószerü termését, ugy hogy 12-én 

 már egy szem sem volt rajta. Waega Kálmán. 



Megfigyelések a sarki búvárról. 1921 december végén alkalmam 

 volt egy sarki búvár megérkezését megfigyelnem. A madár igen gyorsan 

 repült és olyan magasságban, hogy még épen megláttam. Amikor észre- 

 vette a vizet, nagy köröket irva le, csavarvonalban ereszkedett alá. EitőI 

 az eljárásáról az. a nézet szűrődött le bennem, hogy nagy testéhez képest, 

 mégis csak aránylag gyönge szárnyaival, nem merte megkockáztatni a lejtön 

 való lecsúszást, még kevésbbé a meredek lejtön való gyors lesuhanást. 



Egy alkalommal megfigyeltem, hogy házi kacsák közé ereszkedett le. 

 de bizonyára tévedésből, mert a kacsák a sikos, még g\^enge jégen s nem 

 a vizben ültek. Sokáig vergődött a sima jégen, de nem tudott fölszállni 

 s két nap múlva, amikor a jég megerősödött s rámehettem, már csak 

 megfagyott hulláját hozhattam ki. Schenk Henrik. 



A sirály és az árviz. A fővárosi Duna rendes téli vendégei, a 

 sirályok (Larus ridibundus L. et caniis h.) az elmúlt szezonban 1922. 

 X. 13-tól 1923. IL 28-ig tartózkodtak a Duna belterületén. Én a Margithid 

 környékén emiitett időközben kizárólag ridibnndus-okkdl találkoztam. 



A februári árvízzel illetve Duna-áradással kapcsolatban arra a tapasz- 

 talatra jutottam, hogy a sirályok ittléte a vízállással szemben függő viszony- 

 ban van. Ugyanis mikor a Duna már erősen áradni kezdett : február 5-én 

 hirtelen eltűntek az összes sirályok és bár a Duna már 12-én apadóban 

 volt, mégis csak február 16-án jöttek újra vissza, vagyis akkor, mikor 

 a Duna vize már kb. a normális színvonalra apadt le. 



Az összefüggés okát kétfélekép lehetne mag\'arázni : 



1. A sirályok a Dunán részben a csatornákból és hajókról származó 



