!08 



INTÉZETI ÜGYEK. 



számára saját pompás madárfelvé- 

 1 eleiből. — TÉGLÁssT BÉLA laskodi 

 földbirtokos megfigyelőnk pedig 15 

 kg, napraforgómagot küldött ablak- 

 eíetönkre járó cinegéink számára. 

 A figyelmes adományozókat legtel- 

 jesebb hálánk illeti. A többi ado- 

 inányokat illetőleg ..Gyűjtemények'' 

 eimü rovatunkra utalunk. 



BÉLA V. TÉGLÁssY, Laskod, gab 

 uns auch heuer 15 kg. Sonnenblu- 

 mensamen zur Winterfütterung. 



Besten Dank für Alle ! 



Bezüglich der sonstigen Geschen- 

 ken verweisen wir auf den Bericht 

 über unsere Sammlungen und der 

 Bibliothek. 



4. Külföldi látogatás. Elias W. 

 HuoMALAiNEN magistcr phil. Pori- 

 ban. Finnországban, 1922. VII. 13-tól 

 Vili. 2-ig tartó budapesti tartóz- 

 kodása alatt több izben is felkereste 

 intézetünket, annak berendezését és 

 gyűjteményeit behatóan tanulmá- 

 nyozva. A nyelvrokonság kapcsolata 

 mellett a finn-magyar barátság szük- 

 séges voltát hangsúlyozva kijelen- 

 tette, hogy óriási háborús vesztesége 

 mellett szerencséje országunknak, 

 hogy egy olyan intézménnyel szol- 

 gálhatja a kuliurát, mint a m. kir. 

 madártani intézet, melyhez egy min- 

 denkép hasonlót szeretnének a finnek 

 is Helsinki-ben (H elsingfors- 

 ban) létesíteni. 



5e Kócsagőr alkalmazása. Kis- 

 hal a toni utolsó és egyetlen kócsag- 

 telepünk fennmaradásának lehetősége 

 immár bitositottnak tekinthető, mert 

 a holland és magyar adományok 

 lehetővé tették, hogy a fészkelő telep 

 állandó védelmére Gulyás József 

 vörsi lakos, régebben balatoni ha- 

 lászmester személyében egy teljesen 

 megbízható és mindenkép megfelelő 

 őrt állítsunk oda, bár egyelőre csak 

 ideiglenes minőségben és szerény 

 dijazás mellett, de a magasabbrendü 



4. Ausländischer Besuch. E. W. 



SuoMALAiNEN, aus Pori, Finnland- 

 ]3esuchte während seines Aufenthaltes 

 vom 13. VII. — 2. Vili. 1922 in 

 Budapest, öfters unser Institut um 

 die Organisation und die Samm- 

 lungen desselben zu studieren. Mit 

 Betonung der finnisch-ungarischen,^ 

 auf Sprachverwandschaft beruhenden 

 Freundschaft, äusserte er sich über 

 das Gesehene in der Weise, dass 

 Ungarn inmitten seiner unermess- 

 lichen Verluste glücklicherweise noch 

 immer solche Institutionen besitzt, 

 w^elche im Dienste der allgemeinen 

 Kultur stehen und dass die Finnen 

 die Absicht haben in Helsinki ein 

 ähnliches Institut zu errichten. 



5. Anstellung eines Edelreiher- 

 Hüters. Die Erhaltung unserer 

 letzten Edelreiherkolonie auf dem 

 Kisbalaton scheint nunmehr ge- 

 sichert zu sein, da die hollän- 

 dischen und ungarischen Spenden 

 es uns ermöghcht haben, zur stän- 

 digen Bewachung derselben J. Gulyás, 

 gewesenen Fischermeister, als Hü- 

 ter der Kolonie in den Dienst des 

 Institutes zu stellen, wenn auch 

 vorläufig nur provisorisch. 



Wir richteten aber ein Gesuch an 



