212 iNECROLOGUS 



Már akkor bekapcsolódott az ornithologiába, mikor 1891-ben ínég 

 mint föerdész résztvett a II. nemzetközi ornithologiai kongresszuson. Mikor 

 az Ornithologiai Központ megalakulásakor Herman Ottó megszervezte a 

 madárvonulás megfigyelését szolgáló hálózatot, Vadas Jenő egyike volt az 

 elsőknek, kik a cél érdekében önként felajánlották szolgálataikat. 1897-ben 

 levelező tagja lett az intézetnek. 



Hogy Vadas Jenő milyen melegszívű barátja volt a madaraknak, 

 jellemzően bizonyltja az Aquila XVIII. kötetében (1911. pag. 391.) meg- 

 jelent kis közleménye a hajnalmadár-ról, melynek egy példánya 1911. 

 február 19-én mint ritka vendég mutatkozott az erdészeti főiskola épületén 

 és oly bizalmas volt, hogy : ,, lelövése igen könnyű lett volna, de nem 

 tudtam magamat rászánni, hogy ezt a végtelen kedves madarat gyűjtemé- 

 nyünkbe helyezzem nagyon régi vedlett példányunk helyére." Vadas ez 

 idézett mondatában egész lelkülete tükröződik vissza, mert ilyen volt ő teljes 

 életében : még a madár bizalmával sem volt képes visszaélni . . . 



Vadas Jenő 1857. április 2-án született Alsó-Hámorban, Borsod 

 megyében, régi nemesi családból. Atyja vasgyári ellenőr volt, anyja Heeman 

 Franciska pedig Herman Ottó, intézetünk nagynevű megalapítója és első 

 főnökének a nővére volt, ki atyjának korai halála után későbbi neveltetését 

 irányította. 



Élete legjelentékenyebb részét a magyar kísérleti erdés/et tudományos 

 fejlesztése körül töltötte el és ezen a téren soha el nem múló érdemeket 

 szerzett és emlékezetes sikereket aratott nemcsak hazánkban, hanem 

 mindenfelé a külföldön is, hol kongresszusokon, kiállításokon és tanulmány- 

 utakon disciplináját számtalanszor reprezentálta. A legszebb s az egész 

 magyarságot igen megtisztelő külföldi sikerét Belgiumban aratta 1910-ben, 

 hol az erdészeti kísérleti állomások nemzetközi szövetsége az akkor tartott 

 VI. kongresszuson egyhangúlag őt választotta elnökévé. 



Vadas Jenő halálát velünk együtt az egész magyar tudományos világ 

 gyászolja és emlékét mindenha kegyelettel fogja megőrizni ! 



Wabga Kálmán. 



Szabó Lajos. 



1853-1922. 



. Valahányszor az utolsó magyar kócsagtelep felé fordult aggódó 

 gondolatunk, mindig megnyugvást keltett bennünk az a tudat, hogy ott 

 van Szabó Lajos lelkes melegszivü madár védőnk és avatott megfigyelőnk, 

 mert tudtuk róla, hogy féltő gonddal őrködik fölöttük. Ez az ideális célokért 

 való lelkesedés és tettrekészség, nemestóthi Szabó Lajos nemesveretü 



