42 



skulde ynde denne Lokalitet, eller at den fra den ydre 

 øregang skulde kunne æde sig ind i Hjærnen, er en ren 

 Fabel. Derimod gjor den Skade baade i Haver og paa 

 Marker, da den fortrinsvis lever af Plantefode. 1 sode 

 Frugter som Æbler, Pærer, Blommer o. s. v. æder den runde 

 Huller, ogsaa Roer og Gulerodder skal den angribe. Mest 

 Skade gjor den i Haver, hvor den odelægger Blomster, 

 navnlig Nelliker og Georginer. Paa Kornmarkerne ser 

 man dem ofte sidde i Axene og æde af Kornene, baade 

 Rug, Hvede og Byg. Allerede i April Maaned lægger 

 Ørentvisten sine Æg, der er 1 Mm. lange, ovale, hvidlige. 

 De aflægges i Hobe paa 15—20 under en Sten eller vissent 

 Lov. I Modsætning til andre Insekter holder den Vagt 

 ved Æggene eller sidder rugende over dem, og skal endogsaa 

 samle Æggene, hvis en unænsom Haand skulde sprede 

 disse. Ogsaa Ungerne, der kommer frem efter en Maa- 

 nedstids Forlob, holder den Vagt over og samler om 

 sig, ligesom en Høne sine Kyllinger. Ungerne er i Be- 

 gyndelsen hvide, uden Vinger og forsynede med et Par 

 Børster i Steden for Tangen. De voxer meget langsomt, 

 først i September Maaned er de kjonsmodne: dog formodes 

 Parringen først at foregaa om Foraaret, da Hanner saa 

 vel som Hunner overvintrer. 



Den Omstændighed, al Ørentvistene om Dagen holder 

 til paa skjulte Steder, kan man benytte sig af, idet man 

 paa saadanne Steder, hvor der er mange Ørentviste, an- 

 bringer hule Gjenstande: Ror, hule Stængler, Kræmmerhuse, 

 Klove, Vidiekurve e. 1. ; i disse vil der da samle sig 

 en Mængde Orentviste, som man saa kan ryste ud, hvor 

 Underlaget er fast, og træde ihjæl; men man maa være 

 rask i sine Bewægelser, da Dyrene bevæger sig hurtig og 

 strax vil søge henimod et andet Skjul. 



