10 



Blade; om Vintren giver Sygdommen sig ikke til Kjende 

 paa Planterne, men om Foraaret, naar Plantens Væxt 

 foregaar hurtigere, og Aalenes Antal i Planten er tiltaget 

 dels ved ny Indvandring fra Jorden , dels ved Formering 

 af de allerede tilstedeværende, faar Planten hurtig et mon- 

 strøst Udseende. Længdevæxten hæmmes, medens en stærk 

 Fortykkelse finder Sted — hyppig kan Planten være helt 

 knoldformig opsvulmet forneden; Bladene er ofte krusede, 

 fordi Cellevævet tiltager i Tykkelse paa de Steder, hvor 

 der er mange Aal; i Reglen skrider Planten ikke, men 

 dør tidlig; voxer den videre, kommer der smaa Ax frem, 

 men Kornene er smaa og indskrumpede, og Planten visner 

 i Keglen bort temmelig tidlig. Forøvrigt kan en stængel- 

 syg Eugplante se meget forskjellig ud. Aalene kan lindes 

 overalt i Stængel og Blade, men mest i den nedre Del 

 af Planten, aldrig i Avner eller Blomster. Naar Planten 

 visner, vandrer Aalene ned i Jorden, der saaledes hvert Aar 

 inficeres paany; anderledes forholder det sig, naar Vært- 

 planterne er Hyacinther eller andre Løgvæxter, hvor Jorden 

 ikke inficeres, naar man blot sorger for at tage Løgene 

 op , inden de raadner bort. Man kan saaledes ganske 

 rolig lægge ny Løg paa en Mark, der har været fuld af syge 

 Løg, medens en ny Udsæd af Rug paa en Mark, der 

 forrige Aar var hjemsøgt af Stængelsyge, er sikkert 

 hjemfalden til -Ødelæggelse. Aalene kan leve i lang Tid 

 uden at tage Fode til sig, de dør ikke mellem Indlast- 

 ningen og Saaningen , ja end ikke et Aars Brak er til- 

 strækkeligt til al dræbe dem ; Æggene og Ungerne kan 

 nemlig taale Indtorring og ligger saaledes skindøde, indtil 

 Fugtighed atter vækker dem, hvorfor de altid holder sig i 

 Jordens Overflade; længere nede, hvor Jorden er fugtig, 

 kan de ikke leve ret længe, da de ikke uden under 

 Dvaletilstanden kan undvære Fode i længere Tid. Syg- 

 dommen optræder ligesom hos Kløver i Begyndelsen plet- 

 vis paa Marken. Ved Aalenes Vandring i Jonlen breder 

 »len sig elterhaanden over større Arealer, men ogsaa I il 

 længere borte liggende Marker kan den føres, idet der, 



