61 



Ryggen er den fedtglinsende sort; Følehorn og Munddele 

 er rødbrune; Undersiden og Benene er brune eller rod- 

 brune. Dækvingerne er punkteret stribede. Larven naaer 

 en Længde af 20—26 Mm. og en Bredde af 3 — 4 Mm. 

 Den er fladtrykt, omtrent lige tyk i hele sin Længde, idet 

 den kun imod Bagenden bliver tyndere. Foruden Hovedet, 

 der er sortebrunt og forsynet med kraftige Kind bakker, 

 kan man tælle 12 Ringe, der med Undtagelse af den 

 sidste er kvadratiske og paa Oversiden dækkede af fir- 

 kantede, mørke Kitinplader, der dækker de 3 Brystringe 

 fuldstændig, men paa Bagkropsringene bliver baade kortere 

 og smallere, saa at den bløde, lyse Hud viser sig paa Si- 

 derne og ogsaa ofte mellem 

 Ringene. Paa den sidste 

 Ring sidder der et Par led- 



dede Tappe, Halenokker, 

 imellem hvilke Gattet kan 

 skydes ud som et 13. Led. 

 Paa hver af Brystringene 

 sidder der et Par kraftige 

 Ben, som ender med 2 Kløer. 

 Hos alle andre skadelige Bille- 

 larver findes der kun én Klo. 

 I Slutningen af Juni og 

 Begyndelsen af Juli kommer 



Billen frem af Jorden. Om Dagen holder den sig skjult 

 under Jordknolde eller Stene, men om Natten kryber den 

 op ad Straaene paa Rug, Byg og Hvede, sjældnere Havre. 

 Naar den er naaet op til Axene, holder den sig fast med 

 de to bageste Par Ben; med det forreste Par aabner den 

 Avnerne og begynder da at æde af Kornene, helst de unge 

 mælkede, som den æder helt op; er Kornene haardere, 

 æder den i Reglen kun den blødeste, indre Del af dem. 

 Billen omklamrer Straaet saa fast med sine Ben, at selv 

 stærk Storm ikke kan ryste den af; den gynger frem og 

 tilbage med Planterne og fortsætter sit Maaltid trods Bevæ- 

 gelsen. Hunnen lægger sine Æg i smaa Hobe i Jorden 



Fig. 7. Axloberen (Zabrus gibbus) 

 Larve (efter Taschenberff). 



