62 



ved Grunden af de Planter, den lever af. Larven, der 

 ligeledes er Planteæder og det paa en anden og langt 

 skadeligere Maade end Billen, begynder allerede om Efter- 

 aaret sit Angreb, men rigtig graadig tager den først fat 

 det følgende Foraar. Om Dagen opholder Larven sig i 

 lodrette Huler, den har gravet i Jorden indtil en Dybde 

 af nogle og tyve Cm. Om Natten kommer den frem og 

 angriber de overjordiske Dele af den unge Sæd eller Græs, 

 hvis der ikke er Korn til Stede. Redderne rører Larven 

 aldrig. Med sine Kindbakker gnaver Larven i Bladkjødet, 

 særlig af de unge Blade; Ribberne lader den i Alminde- 

 lighed staa, i hvert Tilfælde de ældre Blades. Ofte an- 

 griber den selve Hjerteskuddet, hvorved de unge Planter 

 hurtig ødelægges helt. De angrebne Planter trækker Larven 

 ofte paa Regnormevis ned i Hulen med sig. Paa denne 

 Maade huserer Larven indtil sit 3dje Aar, da den for- 

 pupper sig i Jorden i en Udvidelse af den gamle Larve- 

 hule for efter en Maaneds Forløb at komme frem som 

 fuldt udviklet Insekt. Kun Efteraar og Foraar gjør Larven 

 Skade paa Kornsorterne, da den aldrig angriber de voxne 

 Planter: formodentlig lever den om Sommeren af Insekter, 

 Regnorme o. s. v. I Fangenskab har man i hvert Tilfælde 

 set baade Larven og Billen ernære sig paa denne Maade. 

 Om Vintren tager den ingen Føde til sig. 



I 1812 er det første Angreb iagttaget af dette Dyr; 

 forst i 1832—33 optraadte den atter ødelæggende paa 

 Hvede i Italien. Fra Tredserne mældes der hyppig om 

 Angreb af den navnlig i den østlige Del af Europa. Kun 

 enkelte Aar optræder den som virkelig Ødelægger af Korn- 

 sorterne; de andre Aar maa man antage, at den holder 

 til i Enge og paa Græsmarker; dette bekræftes ogsaa ved, 

 at det særlig er Kornmarker, der følger efter Eng eller 

 Græsmark, eller støder op til saadanne, der angribes af 

 Axløberen. Rimeligvis er det kun i Aar, hvor den op- 

 træder i usædvanlig Mængde, at den søger til Kornmar- 

 kerne. Der vil derfor ikke være nogen Grund til at be- 

 kymre sig om den, før den har vist sig paa en Mark. 



