69 



For at hindre Billernes altfor stærke Formering er 

 det naturligvis vigtigt at sarge for rationelt Sædskifte, hvad 

 der nok kan lade sig gjore, hvor der kun dyrkes Foderroer, 

 men vel undertiden kan have sine Vanskeligheder, hvor 

 Driften er baseret paa Sukkerroedyrkning. Man maa da 

 sorge for at saa Roerne meget tæt, for at der kan blive et 

 tilstrækkeligt Antal sunde Planter tilbage efter Angrebet. 

 Har Marken allerede de foregaaende Aar vist sig angreben, 

 bor man ikke saa Roerne i den, men vælge et sundt Stykke 

 Jord hertil og forst plante Planterne ud i den angrebne 

 Jord, naar de er blevne større og mere modstandsdygtige, 

 et Middel, der ganske vist kun lader sig anvende paa 

 mindre Arealer. 



Torbister (Scarabaeidae el. Lamellicornia). 



Til denne Familie horer der en stor Mængde Insekter, 

 der alle lever af Planteføde. Blandt disse findes vort ska- 

 deligste Insekt, den almindelige Olden borre og den 

 mindre Gaasebille, som ogsaa gjor en Del Skade, der- 

 næst nogle sjældnere Oldenborrearter samt Skarnbasser, 

 Gjodningsbiller o. a., som ingen Skade gjor, og Eghjorte, 

 Boghjorte og Valsehjorte, der gjor Skade i Skove. Tor- 

 bisterne er plumpe, tykke Dyr ofte med livlige Farver og 

 Metalglans. De har meget karakteristiske Følehorn: de 

 sidste 3— 7 Led er nemlig paa den indvendige Side trukne 

 ud til Blade, der lægges sammen eller foldes ud, alt efter- 

 som de er i Ro eller Bevægelse, hvorfor man ogsaa kalder 

 disse Biller vifte- eller bladhornede (Lamellicornia). For- 

 benene er Graveben. Forbrystet er tykt og stort. 

 Forvingerne dækker hele Bagkroppen eller lader kun 

 den allerbageste Spids ubedækket. Ofte har Hannerne 

 sekundære Kjonsmærker (o: saadanne, der ikke staar di- 

 rekte i Parringens Tjeneste) i Form af Udvæxter paa 

 Hoved og Forbryst, stærkere udviklede Følehorn og Kind- 



