86 



til*). Den skadeligste Art er den stribede Bladrandbille 

 (S. lineatus L.). Den kan naa en Længde af henved 5 Mm. 

 og er graalig eller graagrøn, idet den sorte Bundfarve skjules 

 af Skjæl. Dækvingerne er stribet punkterede, og Strib- 

 ningen tegner sig 

 tydelig ved, at hvert 

 andet Mellemrum er 



dækket af lysere 

 Skjæl; paa samme 

 Maade dannes der 

 tre lyse Linjer paa 

 Forbrystet. 



Billerne er meget 

 almindelige paa dyr- 

 kede Bælgplanter: 

 Kløver, Ærter, Vik- 

 ker og Hestebønner, 

 hvor de løber hurtigt 



om og i Solskin 

 træffes flyvende om 

 mellem Planterne. 

 Larven skal leve i Jorden og gnave paa Rødderne af de 

 samme Planter. Generationen er enaarig. Unge Planter 

 kan Billen skade en Del, ja den kan endog, navnlig naar Vejret 

 er tørt, dræbe dem, idet Udviklingen af Blade ikke kan ske 

 tilstrækkelig hurtigt. Ældre Planter tager ingen videre 

 Skade af deres Gnav. 



Sædskifte er naturligvis af Vigtighed overfor disse 

 Dyr; Bælgplanteafgrøder efter hinanden paa samme Mark 

 vil yde dem altfor gunstige Betingelser. Afrystning af Bil- 

 lerne vil være heldig, men er vanskelig at foretage, naar 

 Talen er om saa lave Planter. 



*Fig. 13. Den stribede Bladrandbille (Sitonei 

 lineatus) samt et af denne snavet Rødkløverblad. 



c t Frank fandt i Juli 1893 i Pommern Larverne af Sitones 

 grisens ædende saa graadigt af Rødderne paa hvide Lupiner, 

 at Planterne paa store Strækninger døde. T Midten af Juli for- 

 puppede de sig 1—2 (hu. dybt i Jorden, og i Begyndelsen af 

 August kom Billerne frem. 



