145 



Græsuglen (Charaeas Qraminis L.). 



Larven er lidt mindre end Foregaaendes, mere graalig 

 og har 7 lyse Længdestriber paa Ryggen og Siderne. 

 Sommerfuglen er gul- eller rodligbrun med lyse gul- 

 agtige Mærker. I Levevis stemmer den med den Fore- 

 gaaende, men optræder mere periodisk, undertiden spar- 

 somt, andre Aar i stor Mængde. I saadanne Aar har 

 man paa Grund af Mangel paa Fode set den foretage 

 Vandringer; den kan da anrette betydelig Skade paa Enge. 

 I Juli og August flyver Sommerfuglen og lægger indtil 

 200 Æg i mindre Hobe ved Grunden af Græs-Stængler og 

 Blade. Larven, der kommer frem efter c. 3 Ugers Forløb, 

 holder sig skjult under Græs, Stene og Jordklumper og 

 æder kun om Natten ; men ligesom Fodergræsuglen er det 

 forst det følgende Foraar efter Vinterhvilen, at den rigtig 

 tager fat og ødelægger Græsset, indtil den i Juni Maaned 

 forpupper sig. 



Ligesom Stankelbenlarver er det navnlig paa ældre 

 Enge med torvholdig Bund, at den gjor Skade. Schoyen 

 tilraader at harve Mosen op og gjøde med Kalk eller 

 maaske Gaskalk. Petroleumsemulsion kan ogsaa anvendes 

 i Forholdet 1 : 10. 



Paa Græsrødder lever foruden de to sidstnævnte og 

 de tidligere nævnte Hadena-Arter ogsaa nogle Hepialus- 

 Arter: H. Humuli L. Hannens Forvinger er glinsende 

 hvide, Hunnens lyst okkergule med teglrøde Pletter. Lar- 

 ven er gulagtig hvid med brunt Hoved og Nakkeskjold og 

 sorte Prikvorter og Aandehuller, Længde 40—44 Mm. Den 

 'æder Rødderne af Humle, Nælder, Græs og udhuler Gule- 

 rødder. H. lupulinns L. Hannen er rødlig eller gullig- 

 graa, Hunnen mat brungraa. Larven er smudsig hvidgul 

 og ligner den Foregaaende meget, men er lidt mindre. 

 Endvidere Apamea testacea Hb., der er lyst gulgraa: Lui ven 

 er smudsig kjødfarvet med et gulbrunt Hoved : Længde 

 33 Mm. 



10 



