151 



Foregaaende og skifter ogsaa Farve: er først glasklar, senere 

 bleg og tilsidst intensiv orangegul; Puppen har samme 

 Farve. Den lever sammen med den almindelige Hvedemyg 

 i Hvede- og Rugax, men adskiller sig i Levemaade fra 

 denne ved, at Hunnen ikke kan gjennembore Avnerne, men 

 maa skyde Æggene ind mellem disses Spidser, dernæst 

 ved, at den forpupper sig i Axene, medens hin forpupper 

 sig i Jorden. Som en Følge heraf kan man bedre værge 

 sig mod denne end mod hin: en Mængde Pupper vil 

 nemlig kunne findes mellem Tærskeaffaldet, der derfor 

 maa brændes og ikke føres paa Møddingen. 



Saddelmyggen {Cecidomyia eqvestris Wagn.) 



er kirsebærrød, gult haaret med brune Følehorn. Bryst- 

 stykket er paa Oversiden sortebrunt, Benene brune. Hun- 

 nen er 3V2 Mm. lang, Hannen noget mindre. Larven er 

 blodrød med kornet Overflade, og Tarmkanalen med dens 

 Indhold skinner igjennem som en sort Længdestribe; 

 ligesom hos de to foregaaende Arter staar A andehullerne 

 ud paa Siderne som korte Rør. Larven kan ikke springe ; 

 dens Længde er 4—5 Mm.; Puppen er blodrød, 3 Mm. 

 lang. 



Myggen sværmer, før Hveden skrider (i Maj— Juni); 

 den lægger sine Æg ved Grunden af det øverste Blad, og 

 Larven glider da ned i Skeden og anbringer sig over 

 øverste Knæ ; idet den suger paa Straaet, frembringer den 

 en Fordybning af Størrelse som den selv med ophøjede 

 Rande; navnlig ved Enderne dannes der en ophøjet Tvær- 

 vold. Er der flere Larver til Stede, kan Skederne blive 

 oppustede. Larvens Sugning skal ikke skade*) det an- 

 grebne Straa, hvorimod den fremkalder en rigeligere Saft- 



Man har flere andre Exempler paa, at Galledannelse er en 

 Slags Reaktion, hvorved Planten bliver modstandsdygtig over 

 for Dyrenes Angreb. 



