164 



og Larverne her uhindret kan faa Lov til at udvikle sig. 

 De synes at trives bedst i Nærheden af Kysterne. 



For at værne Engene, som kan odelægges saaledes af 

 dem, at Græsset ligger som et lost Dække, der med Let- 

 hed kan trækkes af med Haanden, anbefales det at dræne 

 disse og i det Hele holde dem i god Stand*). — For at 

 hindre Æglægningen bor man ploje Græsmarkerne saa 

 tidligt som muligt efter Høslet, inden Æglægningen har 

 fundet Sted, eller f«r Opplojningen lade Kreaturer afgræsse 

 dem, saa at Jorden kan blive trampet fast til, hvorved 

 den bliver uskikket til at lægge Æg i; ogsaa anbefales en 

 Overgjodning med Gaskalk eller Salt for Opplojningen, 

 da dette skal bevirke, at Græsbunden mister sin Tillokkelse 

 for de æglæggende Hunner, ja muligvis ogsaa tilintetgjor 

 de allerede lagte Æg. — For at udrydde Larverne an- 

 befales det samme Middel som overfor Smælderlarver, 

 nemlig at gjode med billige Rapskager. Om Natten eller 

 meget tidligt om Morgenen kan man ogsaa dræbe en 

 Mængde Larver ved Tromling, og dem, der ikke dræbes, 

 vil den haarde Jord bindre i at arbejde sig ned igjen, saa 

 at de vil blive et let Bvtte for insektædende Fugle. 



Fluer (Brachycera). 

 Den maaneplettede Kartoffelflue {Emnerus iunulatus Meig.) 



er en 6— 7Vs Mm. lang, metalgran Flue med graa Pletter 

 paa Siden af Bagkropsringene. Larven er graagul, 8—10 Mm. 

 lang. Tidligere har den kun været kjendt som skadelig- 

 for Hyacinter, i hvis Log og Stængler den æder; men i 

 de senere Aar er den gjentagne Gange iagttaget paa Kar- 

 tofler, hvis Stængler den udhuler, idet den begynder et 

 Stykke under Jorden og derefter vandrer opad, hvad der 

 bevirker, at Stænglen raadner og Løvet visner. 



*) Schbyen: Beretning om Sygdomme og Skadedyr for 1895. 



