J. UZEL, MONOGRAFIE RADU „THYSANOPTERA\ 
nijak vybiravfmi. Pozdeji 2iji ve velikem mnozstvi skoro ve vsech kvetech (i na Peta- 
sites , ktera se zda byti trasnenkam protivnou) a vyskytuji se na nich casern v preve- 
likem mnozstvi, takze je temer naplnuji. Takovym zpusobem obtezovany byvaji vrbove 
kocickv, vadnouci jiz kvety od Galanthus nivalis , dale kvety od Onobrychis saliva, 
Solanum tuberosum, Armeria vulgaris a Colchicum autumnale. Kvetum papilionacei 
(ve kterfch jiz Hal id ay je nalezal) davaji prednosf pred kvetv sloznokvetych a zvl. 
okolicnatych. Krome v kvetech zdr^uji se take na listech ruznych nizkych rostlin i stromu, 
zvlaste mladych, a ssaji jejich st’avu. Ziji tez na mnohfch rostlinach pestovanych a sta- 
vaji se jim skodlivymi. Mimo ligrus a brambory, o kterych jsme se jiz zminili, navste- 
vuji hojne kvety od Papaver somniferum, Vida sativa, Vida faba, Linum usita- 
tissimum, samci kvety kukurice, cetne kvety zahradni; mlade vyhonky chmelu, kve- 
lenstvi cukrovky; mene obyvaji kvety ovocnych stromu. Kvetenstvim travin a klasy 
obilnymi pohrdaji. Samci objevuji se v prvni polovici cervna a mizeji v fijnu. Vyskytuji 
se nekdy v poctu uzasnem. Samice prezimuji v drnu, pod spadanym listim a vetvickami, 
pod korou stromovou a mnohe take v seschlych kvetenstvich, a to zvlaste kvetin za- 
hradnich, takze si je v zime snadno v libovolnem mnozstvi muzeme ke studiim anato- 
mickym opatriti. Druh tento pro svou neobycejnou hojnost 1 jest velikou svizeli sberatele 
trasnenek, kteryz jest nucen schytati trasnenky vsecky bez rozdilu, nebot’ bez ohledani 
mikroskopickeho nelze vetsinu druhu pro jejich drobnost’ rozeznati. Tim jiz mnoho casu 
pfichazi na zmar; jeste mnohem vice casu vsak vyzaduje oddelovani druhu jinych, ktere 
casto jsou jen nepatrnym procentem v zastupech druhu vulgatissima, a jez velmi snadno 
Ize prehlednouti. 
Vyskytuje se vsude po Cechach. V Krkonosich jest velmi hojna a dostupuje tarn 
nejvyssich vrcholku. Var. adusta zije mezi typickou formou dosti zhusta. Var, albi- 
cornis a var. fulvicornis objeveny na vreholu Sneaky. Var. nigropilosa nalezena 
v cervnu a srpnu u Mukarova a nedaleko Chotebore (Varecka). 
:-:-5^—e-- 
Korperfarbe ziemlich veranderlich, dunkel graubraun bis schwarzbraun, ausnahms- 
weise schwarz; Pterothorax grau rothbraun, bei lichteren Exemplaren grau gelbbraun; 
Abdomen gegen das Ende zu schwarz. Kopf mehr breit als lang, nach hinten bedeutend 
verengt. Von den am Hinterhaupte befindlichen Runzeln ist eine am auffallendsten. 
Ocellen vorhanden. Erstes Fiihlerglied kiirzer als das 2., das 3. langer als das vorher- 
gehende; das 3., 4. u. 6. fast gleich lang, das 5. bedeutend kiirzer; der Stylus ziemlich 
lang, nicht sehr diinn, aus zwei gleichen Gliedern zusammengesetzt. Fiihlerfarbe: 1. u. 
2. Glied dunkel- oder schwarzbraun (das 1. pflegt lichter zu sein als das 2., und dabei 
13 
— 97 — 
